Ухвала
09 лютого 2023 року
м. Київ
справа № 757/11526/19-ц
провадження № 61-597ск23
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Луспеника Д. Д. розглянув касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Костіна Костянтина Миколайовича, на постанову Київського апеляційного суду від 09 листопада 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання права власності у порядку спадкування за законом, витребування майна з чужого володіння, скасування рішень про державну реєстрацію,
ВСТАНОВИВ:
У березні 2019 року ОСОБА_1  звернулася до суду із зазначеним вище позовом. Під час розгляду справи заявник неодноразово змінював предмет позову.
Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 02 лютого 2022 року позов ОСОБА_1 задоволено.
Визнано за ОСОБА_1 право власності на квартиру 
АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом, після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 .
Витребувано від ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 квартиру 
АДРЕСА_1 .
Скасовано рішення державного реєстратора комунального підприємства «Центр правової допомоги та реєстрації» Скляренка О. М. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 49178740 від 16 жовтня 
2019 року, щодо державної реєстрації права власності за ОСОБА_2 на квартиру АДРЕСА_1 .
Скасовано рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Федоренко В. В. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 49244544 від 19 жовтня 2019 року, щодо державної реєстрації права власності за ОСОБА_3 на квартиру АДРЕСА_1 .
Скасовано рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Марченко А. О. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 50596569 від 09 січня 2020 року, щодо державної реєстрації права власності за ОСОБА_4 на квартиру АДРЕСА_1 .
Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.
Постановою Київського апеляційного суду від 09 листопада 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 задоволено частково.
Рішення Печерського районного суду м. Києва від 02 лютого 2022 року скасовано та ухвалено нове судове рішення про часткове задоволення позову.
Витребувано від ОСОБА_4 у власність ОСОБА_1 квартиру 
     АДРЕСА_1 .
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. 
У січні 2023 року представник ОСОБА_1 - адвокат Костін К. М., із застосуванням засобів поштового зв`язку, звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на постанову Київського апеляційного суду 
від 09 листопада 2022 року, у якій, посилаючись на неправильне застосуванняапеляційнимсудом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржувану постанову апеляційного судускасувати, рішення суду першої інстанції залишити в силі.
1. Касаційна скарга подана до суду касаційної інстанції засобами поштового зв`язку 26 січня 2023 року, тобто з пропуском строку на касаційне оскарження, проте у змісті касаційної скарги представник 
ОСОБА_1 - адвокат Костін К. М., просить цей строк поновити, посилаючись на те, що останній пропущено з поважних причин, оскільки повний текст оскаржуваної постанови Київського апеляційного суду 
від 09 листопада 2022 року отримано ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку лише 24 січня 2023 року, на підтвердження чого надає докази.
Відповідно до статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо 
в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення. Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу. 
Ураховуючи наведені заявником обставини та надані на їх підтвердження докази, Верховний Суд вважає, що строк на касаційне оскарження пропущено з поважних причин, а тому його слід поновити.
2. Подана касаційна скарга не може бути прийнята судом касаційної інстанції до розгляду та вирішення питання про відкриття касаційного провадження, оскільки у порушення вимог пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги не додано документ, що підтверджує сплату судового збору у встановлених порядку та розмірі.
Заявником до касаційної скарги додано квитанцію на підтвердження сплати судового збору у розмірі 8 252,80 грн, проте судовий збір сплачено заявником не в повному обсязі.
Порядок сплати та розмір судового збору визначено Законом України «Про судовий збір».
Відповідно до частини першої статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. 
Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» встановлено, що з 01 січня 2019 року прожитковий мінімум для працездатних осіб складав 1 921,00 грн.
Відповідно до підпункту 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою-підприємцем, ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб .
Згідно із підпунктом 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою ставка судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
За подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характер (частина третя статті 6 Закону України «Про судовий збір»).
Відповідно до підпункту 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду касаційної скарги на рішення суду; заяви про приєднання до касаційної скарги на рішення суду ставка судового збору становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви в розмірі оспорюваної суми.
Заявником оскаржується судові рішення за результатами задоволення чотирьох позовних вимог немайнового характеру та позовної вимоги майнового характеру (витребування квартири з чужого незаконного володіння вартістю 497 034 грн).
Заявником при зверненні до суду касаційної інстанції сплачено судовий збір в розмірі 8 252,80 грн, на підтвердження чого надано квитанцію про сплату судового збору № 0.0.2835250568.1 від 26 січня 2023 року.
Таким чином, заявнику необхідно доплатити судовий збір за подання касаційної скарги у розмірі 7 835,08 грн ((768,40 + 768,40 + 768,40 + 768,40 + (497 034 х 1%)) х 200%) - 8 252,80 грн).
Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду 
у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено за такими реквізитами: отримувач коштів - ГУК у м. Києві/Печерс.р-н/22030102, код  отримувача (код за ЄДРПОУ) - 37993783, банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача (МФО) - 899998, рахунок отримувача (стандарт ІВАN) - UA288999980313151207000026007, код класифікації доходів бюджету - 22030102, «Судовий збір (Верховний Суд, 055)», призначення платежу (вказати номер справи та інші необхідні відомості).
Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір». На підтвердження сплати судового збору необхідно суду надати документ, що підтверджує його сплату, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору.
3. Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. 
Частиною другою статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення 
від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
У пункті 5 частини другої статті 392 ЦПК України передбачено, що 
у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права 
у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.
У випадку визначення заявником підставою касаційного оскарження судових рішень пункту 3 частини другої статті 389 ЦПК України, касаційна скарга має містити вказівку на норму права, щодо якої відсутній висновок, та обґрунтування необхідності формування єдиної правозастосовної практики щодо цієї норми для правильного вирішення справи.
Таким чином оскаржуючи судові рішення, зазначені у пункті 1 частини першої статті 389 ЦПК України, у касаційній скарзі обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення норм процесуального права має обов`язково наводитись 
у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт (пункти) частини другої статті 389 ЦПК України як на підставу для касаційного оскарження судових рішень.
Вказаний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 12 листопада 2020 року у справі № 904/3807/19.
Касаційна скарга представника ОСОБА_1 - адвоката Костіна К. М., в повній мірі не відповідає зазначеним вище вимогам закону.
Так, заявник узагальнено посилається на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а також на відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норм права у подібних правовідносинах, проте касаційна скарга в повній мірі не відповідає вимогам закону, оскільки не містить вказівку на норму права, щодо якої відсутній висновок Верховного Суду, та обґрунтування необхідності формування єдиної правозастосовної практики щодо цієї норми для правильного вирішення справи.
За таких обставин, відповідно до вимог частини другої, четвертої статті 
392 ЦПК України, заявнику необхідно уточнити касаційну скаргу 
з посиланням на підставу (підстави) касаційного оскарження відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України та надіслати копії уточненої редакції касаційної скарги і доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи та подати до суду документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону та надати відповідні докази, або обґрунтувати підстави звільнення.
Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.
Ураховуючи викладене, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати заявнику строк для усунення їх недоліків.
Керуючись статтями 185, 390, 392, 393 ЦПК України, статтями 4, 6 Закону України «Про судовий збір», Верховний Суд
УХВАЛИВ:
Клопотання представника ОСОБА_1 - адвоката Костіна Костянтина Миколайовича, про поновлення строку на касаційне оскарження задовольнити.
Поновити представнику ОСОБА_1 - адвокату Костіну Костянтину Миколайовичу, строк на касаційне оскарження постанови Київського апеляційного суду від 09 листопада 2022 року.
Касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Костіна Костянтина Миколайовича, на постанову Київського апеляційного суду від 09 листопада 2022 року залишити без руху.
Надати строк для усунення недоліків касаційної скарги, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.
У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали настануть наслідки, передбачені законом.
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Суддя                                                                                                Д. Д. Луспеник