УХВАЛА

29 грудня 2022 року 
м. Київ
справа №240/4505/22
адміністративне провадження № К/990/37408/22
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Уханенка С.А.,
суддів - Кашпур О.В., Мацедонської В.Е., 
перевірив касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 07 липня 2022 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 28 листопада 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1     про визнання протиправними і скасування наказів та зобов`язання вчинити певні дії,
В С Т А Н О В И В:
У лютому 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до військової частини НОМЕР_1 , в якому просив суд: визнати протиправним та скасувати накази командира військової частини НОМЕР_1 : від 30 січня 2020 року №265 про призупинення виплати грошового забезпечення з 23 січня 2020 року, у зв`язку з самовільним залишенням ОСОБА_1 в/ч НОМЕР_1 ; від 09 лютого 2020 року №337 про призупинення виплати грошового забезпечення з 09 лютого 2020    року, у зв`язку з самовільним залишенням ОСОБА_1 в/ч НОМЕР_1 та від 15 квітня 2020 року №337 про призупинення виплати йому грошового забезпечення з тих же підстав.
Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 07 липня 2022 року, залишеною без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 28 листопада 2022 року, позов залишено без розгляду.
24 грудня 2022 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 07 липня 2022 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 28 листопада 2022 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та порушення ними норм процесуального права, просить переглянути і скасувати судові рішення та задовольнити позов.
Предметом спору є правомірність наказів про призупинення виплати грошового забезпечення військовослужбовцю.
Аналізуючи доводи касаційної скарги та додані до неї матеріали, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.
За правилами частини другої статті 328 КАС України у касаційному порядку можуть бути оскаржені ухвали суду першої інстанції про забезпечення позову, заміну заходу забезпечення позову, ухвали, зазначені у     пунктах 3,     4,     12,     13,     17,     20     частини першої статті 294 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.
Відповідно до частини другої статті 333 КАС України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.
Залишаючи позов без розгляду, суди першої та апеляційної інстанції інстанцій виходили з того, що про оскаржені накази позивач дізнався ще у квітні 2020 року, що підтверджується його особистим підписом на акті проведення службового розслідування стосовно нього, проте до суду за захистом порушеного права звернувся лише у лютому 2022 року, тобто більше ніж через два роки після сплину строку звернення до суду за захистом порушеного права. 
Так, згідно з частиною другою статті 122 КАС України     для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Частиною п`ятою статті 122 КАС України     визначено, що для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.
Перевіряючи рішення суду першої інстанції та залишаючи його без змін, суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції про те, що позивач звернувся до суду за захистом порушеного права поза межами процесуальних строків. Водночас суд апеляційної інстанції перевірив та відхилив доводи ОСОБА_1 про те, що про оскаржувані накази він дізнався лише з листа військової частини НОМЕР_1 , в якому йому повідомлено про відсутність підстав для виплати йому грошового забезпечення за період з 23 січня по 05 лютого 2020 року та з 09 лютого по 05 квітня 2020 року, оскільки накази командира військової частини НОМЕР_1  №265, №337 та №337 не скасовані. Так, судом апеляційної інстанції установлено, що на акті службового розслідування за фактом повернення військовослужбовця після незаконної відсутності є особистий підпис ОСОБА_1  датований 15 квітня 2020 року. Крім того, щонайменше з травня 2020 року, а саме з моменту звернення до Харківського окружного адміністративного суду з іншим адміністративним позовом у справі №520/12875/2020 про поновлення його на військовій службі, позивач знав про існування оскаржених наказів.
Ураховуючи те, що матеріалами справи підтверджено, що позивач був з самого початку звільнення обізнаний про існування оскаржених ним наказів, проте до суду звернувся майже через два роки після того, як дізнався про порушення своїх прав, суди дійшли висновку, що позов необхідно залишити без розгляду.
Згідно з пунктом 5 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо суд у порядку, передбаченому частинами другою, третьою цієї статті, дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою.
Верховний Суд зазначає, що інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності в публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.     При цьому законодавець визнав строк в один місяць достатнім для того, щоб у справах цієї категорії особа, яка вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушено її права, свободи чи інтереси, визначилася, чи звертатиметься вона до суду з позовом за їх захистом.
Мотиви, наведені в оскаржуваних судових рішеннях та обставини, на які посилається заявник в обґрунтування касаційної скарги, зокрема, щодо неправильної оцінки листа військової частини НОМЕР_1 від 11 січня 2022 року, свідчать про переоцінку доказів у справі та правильне застосування судами норм процесуального права і не викликає сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, тому суд касаційної інстанції дійшов висновку про необґрунтованість касаційної скарги та відсутність підстав для відкриття касаційного провадження у справі.
Таким чином, у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 07 липня 2022 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 28 листопада 2022 року  необхідно відмовити. 
Керуючись статтями 248, 328, частиною другою статті 329 та статтею 333 КАС України, Суд
У Х В А Л И В :
1. У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 07 липня 2022 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 28 листопада 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1     про визнання протиправними і скасування наказів та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.
2. Копію цієї ухвали разом із касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.
3. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
Суддя-доповідач:                                                                                 С.А. Уханенко
Судді:                                                                                                    О.В. Кашпур
                                                                                                    В.Е. Мацедонська