ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2023 року	Львів	Справа № 380/18895/21 пров. № А/857/14675/22	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

Головуючого судді –                                                             Ніколіна В.В.,
суддів –                                                                                Пліша М.А., Качмара В.Я.,
за участі секретаря судового засідання –                              Хомича О.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Львівської митниці на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 05 вересня 2022 року (суддя –Гулик А.Г., м. Львів, повне судове рішення складено 15 вересня 2022 року) у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Каргілл Енімал Нутрішн" до Львівської митниці про  визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,-

                                                    ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Каргілл ЕнімалНутрішн" у листопаді 2021 року звернулось до суду з адміністративним позовом до Львівської митниці, в якому просило:визнати протиправним та скасувати рішення відповідача про відмову у митному оформленні (випуску) товарів, виражене в формі Картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UА209140/2021/01033 від 02.06.2021;зобов`язати Львівську митницю здійснити митне оформлення товару за митною декларацією №UА209140/2021/01033 від 02.06.2021. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що зміна підходу щодо визначальних характеристик товару позивача, внаслідок суб`єктивного та непослідовного тлумачення відповідачем положень Закону України «Про державну систему біобезпеки при створенні, випробовуванні, транспортуванні та використанні генетично модифікованих організмів» та Картахенського протоколу свідчить про порушення митними органами принципу належного урядування. Звертає увагу, що імпортує вказаний товар в Україну з 2017 року.  Крім того, у випадку неоднозначного тлумачення норм законодавства, митні органи мають приймати рішення на користь позивача. Водночас, у спірному випадку відповідач застосував ті положення законодавства, що передбачають негативні наслідки для позивача.
          Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 05 вересня 2022 року позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Львівської митниці про відмову в митному оформленні (випуску) товарів, виражене в формі Картки відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UА209140/2021/01033 від 02.06.2021. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
          Не погодившись із ухваленим судовим рішенням, його оскаржив відповідач, який із покликанням на неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову повністю. В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що висновок суду першої інстанції про те, що відомості про наявність чи відсутність у складі товару ГМО не відносяться до переліку таких, що підлягають обов`язковому зазначенню у митній декларації, є неправильним. Зокрема, покликається на статтю 7, 257,544 Митного кодексу України (далі – МК України). Також зазначає, що з аналізу “Порядку заповнення митних декларацій на бланку єдиного адміністративного документа”, який затверджений наказом Міністерства фінансів України від 30.05.2012 №651 (далі – Порядок №651) видно, що якісний склад продукту повинен бути відображений у графі 31 митної декларації, що в свою чергу дає можливість контролюючому органу перевірити такі обставини, тобто здійснити ті завдання, які на них покладені.
Позивач подав письмовий відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити таку без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло своє підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що позивач є дочірнім підприємством компанії Cargill в Україні, який займається виробництвом кормів для тварин, зокрема імпортом та виготовленням комбікормів, концентратів та базових сумішей для сільськогосподарських тварин під провідним світовим брендом у годівлі – TM Provimi, а також реалізацією преміксів, які виготовляють на заводах Cargill в інших країнах.
З 2017 року позивач імпортує на територію України товар («Продукт для годівлі тварин з вмістом крохмалю до 10%, без вмісту молочних продуктів, текстурований соєвий білок "TSP" 22000кг, порошок світло-коричневого кольору виготовлений методом екструзійноїварки тіста з знежиреної соєвої макухи або муки, з подальшим висушуванням і перемелюванням. Продукт містить 50,0% протеїну, 3,3% сирої клітковини, при вологості 6,9%, вміст сирого жиру складає 1,5%, концентрат призначений для годівлі тварин») від компанії Provimi B.V. (Verlan 17-23, 3072AN Rotterdam, Netherlands).
26.04.2021 вказаний позивач подав вказаний товар до митного оформлення до відділу митного оформлення «Малехів» митного поста «Львів-північний» Галицької митниці із наданням вантажно-митної декларації № UA209140/2021/040689 (далі – декларація) та для оформлення товару за кодом УКТ ЗЕД 2309 90 31 00. 37.
До митного оформлення позивач подав такі товаросупровідні документи: ·
- договір NL_10032020 від 10.03.2021, укладений між позивачем та ОСОБА_1 ; - комерційний інвойс 9025101622 від 21.04.2021 (в описі товару наявна позначка NGMO); - пакувальний лист б/н від 21.04.2021 (в описі товару наявна позначка NGMO); - рахунок проформа №260120212 від 26.01.2021; - сертифікат походження товару S200036138 від 21.04.2021; - сертифікат аналізу на Товар (артикул 1611141222) (в описі товару наявна позначка NGMO) ; - ГМО сертифікат від 21.04.2021 (вказано, що виробництво товару здійснюється без застосування методів генної інженерії чи інших генномодифікованих джерел); - експортна декларація MRN 21NLKNRFHHAGT4WD50 від 21.04.2021 (в описі товару наявна позначка NGMO); - сертифікат про вміст у товарі крохмалю від 21.04.2021 (в описі товару наявна позначка NGMO); - лист Provimi B.V від 21.04.2021 щодо відсутності у товарі продуктів тваринного походження (в описі товару наявна позначка NGMO); - сертифікат якості від 21.04.2021 (в описі товару наявна позначка NGMO).
26.04.2021 - 27.04.2021 з ініціативи посадових осіб Координаційно-моніторингової митниці Держмитслужби (далі – Координаційна митниця) товар позивача затримано та відібрано проби зразків з метою проведення дослідження на наявність у складі товару ГМО, що підтверджується Актом про взяття проб від 27.04.2021.
На вимогу Координаційної митниці агент з митного оформлення ТзОВ «Авіко плюс» ОСОБА_2 (далі – ОСОБА_2 /митний брокер) надав додаткові документи, зокрема Аналітичний звіт ДНК (ГМО) досліджень лабораторії «Triskelion» від 08.03.2021 (далі – Аналітичний звіт), який підтвердив, що у зразках товару вбачаються незначні сліди трансгенної сої з ГМО. При цьому обсяг таких показників слідів ГМО відповідає нормам законодавства ЄС (законодавства самого виробника та лабораторії).
Також митний брокер надав лист Provimi B.V. від 26.04.2021, у якому компанія зазначила, що товар виготовлений без ГМО, а виявлені сліди ГМО становлять не більше 0,9%, є випадковим та ненавмисним і відповідно до Директиви ЄС 2001/18/ЄС товар є таким, що не містить ГМО.
При цьому позивач ініціював відбір проб товару незалежною лабораторією.
06.05.2021 Іноземним підприємством «СЖС Україна» надано Звіт щодо проведеної інспекції № 1009017/1 (далі – Звіт СЖС Україна) та встановлено, що протестований соєвий концентрат (товар) не є ГМО відповідно до норм законодавства України (аналогічно висновку європейської лабораторії Triskelion про відповідність нормам ЄС). Позивач подав вказаний висновок митним органам у листі №154/21 від 11.05.2021.
Координаційна митниця склала Протокол про порушення митних правил №0007/126000/21 від 26.05.2021 (далі – протокол) за вчинення правопорушення, передбаченого статею 472 МК України, а товар позивача вилучила окремим протоколом.  У вказаному протоколі Координаційна митниця із посиланням на висновки експертиз, власне трактування обставин справи, а також на положення Картахенського протоколу про біобезпеку до Конвенції про біологічне різноманіття (далі – Картахенський протокол) та Закон України «Про біобезпеку» наголошує, що при імпорті у графі 31 митної декларації щодо товару не зазначено про наявність у ньому ГМО.
З урахуванням викладеного відповідач оформив Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA209140/2021/01033 від 02.06.2021.
Вказана Картка відмови мотивована таким: «неможливість завершення митного оформлення у зв`язку з порушенням декларантом своїх обов`язків та умов декларування, передбачених пунктом 3 частини 1 статті 266, статті 254, пунктів 1, 8 статті 257 Митного кодексу України, Порядком заповнення митних декларацій на бланку єдиного адміністративного документа, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 30.05.2021  № 651, зокрема, декларантом не зазначено у графі 31 МД чи містить товар ГМО у зв`язку із чим складено протокол про ПМП № 0007/126000/21 від 26.05.2021 за статтею 472 Митного кодексу України, а також тимчасовим вилученням товару».
Основною причиною відмови у завершенні митного оформлення товару зазначено порушення декларантом своїх обов`язків та умов декларування, зокрема, декларантом, на думку митного органу, не зазначено у графі 31 митної декларації, чи містить товар ГМО, у зв`язку із чим складено Протокол про порушення митних правил, а також тимчасово вилучено товар.
Позивач звернувся до Державної митної служби України зі скаргою на спірну картку відмови. Правова позиція позивача, викладена у скарзі на картку відмови також доводилась до відома Ради бізнес-омбудсмена, яка у відповіді від 14.07.2021 вих. № 33007 підтримала доводи позивача та зауважила, що рішення про відмову у митному оформленні товару прийнято протиправно на підставі помилкового тлумачення положень законодавства митними органами.
28.07.2021 позивач отримав рішення Державної митної служби України, оформлене листом від 23.07.2021  № 08-03/16-01/13/7123, яким картка відмови залишена без змін, а скарга позивача – без задоволення.
Не погоджуючись зі згаданою карткою про відмову в митному оформленні товару позивач звернувся з відповідним позовом до суду.

Задовольняючи частково позов суд першої інстанції виходив з того, що відомості про наявність чи відсутність у складі товару ГМО не відносяться до переліку таких, що підлягають обов`язковому зазначенню у митній декларації. Також вказав, що з аналізу наведених документів вбачається, що незначний вміст слідів ГМО в імпортованому позивачем товарі є випадковим та технічно неминучим, що підтверджується документами виробника, які надавались на всіх етапах оскарження Картки відмови та усіх поясненнях, що подавались до митних органів з моменту зупинення митного оформлення товару. Більше того, такий незначний вміст слідів ГМО не впливає на кваліфікацію товару як ГМО чи продукції, виготовленої з використанням ГМО.

Надаючи правову оцінку обставинам справи у взаємозв`язку з нормами законодавства, що регулюють спірні правовідносини, в межах доводів та вимог апеляційної скарги колегія суддів апеляційного суду виходить з наступного.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Засади державної митної справи, в тому числі процедури митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, умови та порядок справляння митних платежів, визначаються МК України.
Процедура здійснення митного оформлення товарів регламентується нормами глави 39 розділу VІІІ МК України. Так, згідно з частиною 1 статті 248 МК України митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.
Відповідно до статті 256 МК України відмова у митному оформленні - це письмове вмотивоване рішення митного органу про неможливість здійснення митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через невиконання декларантом або уповноваженою ним особою умов, визначених вказаним Кодексом. У рішенні про відмову у митному оформленні повинні бути зазначені причини відмови та наведені вичерпні роз`яснення вимог, виконання яких забезпечує можливість митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення. Зазначене рішення повинно також містити інформацію про порядок його оскарження.

Як вбачається з матеріалів справи, підставою для відмови у митному оформленні товару стало не зазначення декларантом у графі 31 митної декларації інформації про те, чи містить товар ГМО.
Апелянт покликається на ту обставину, що якісний склад продукту повинен бути відображений у графі 31 митної декларації, тобто має бути зазначено про вміст або не вміст ГМО в товарі.
Статтею 257 МК України передбачено, що декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, засвідчені електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи.
Умови та порядок декларування, перелік відомостей, необхідних для здійснення митного контролю та митного оформлення, визначаються вказаним Кодексом.    Положення про митні декларації    та    форми    цих декларацій затверджуються Кабінетом Міністрів України, а      порядок заповнення таких декларацій    та інших документів, що застосовуються під час митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, - центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.
Перелік відомостей, що підлягають внесенню до митних декларацій, обмежується лише тими відомостями, які є необхідними для цілей справляння митних платежів, формування митної статистики, а також для забезпечення додержання вимог вказаного Кодексу та інших законодавчих актів.
Митне оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення здійснюється митними органами на підставі митної декларації, до якої декларантом залежно від митних формальностей, установлених вказаним Кодексом для митних режимів, та заявленої мети переміщення вносяться такі відомості, у тому числі у вигляді кодів: 1) заявлений митний режим, тип декларації та відомості про особливості переміщення; 2) відомості про декларанта, уповноважену особу, яка склала декларацію, відправника, одержувача, перевізника товарів і сторони зовнішньоекономічного договору (контракту) або іншого документа, що використовується в міжнародній практиці замість договору (контракту), а в разі якщо зовнішньоекономічний договір (контракт) укладено на підставі посередницького договору, - також про іншу, крім сторони зовнішньоекономічного договору (контракту), сторону такого посередницького договору; 3) відомості про найменування країн відправлення та призначення; 4) відомості про транспортні засоби комерційного призначення, що використовуються для міжнародного перевезення товарів та/або їх перевезення митною територією України під митним контролем, та контейнери; 5) відомості про товари: а) найменування; б) звичайний торговельний опис, що дає змогу ідентифікувати та класифікувати товар; в) торговельна марка та виробник товарів (за наявності у товаросупровідних та комерційних документах); г) код товару згідно з    УКТ ЗЕД; ґ) найменування країни походження товарів (за наявності); д) опис упаковки (кількість, вид); е) кількість у кілограмах (вага брутто та вага нетто) та інших одиницях виміру; є) фактурна вартість товарів; ж) митна вартість товарів та метод її визначення; з) відомості про уповноважені банки декларанта; и) статистична вартість товарів; 6) відомості про нарахування митних та інших платежів, а також про застосування заходів гарантування їх сплати: а) ставки митних платежів; б) застосування пільг зі сплати митних платежів; в) суми митних платежів; г) офіційний курс валюти України до іноземної валюти, у якій складені рахунки, визначений відповідно до    статті 3-1вказаного Кодексу; ґ) спосіб і особливості нарахування та сплати митних платежів; д) спосіб забезпечення сплати митних платежів (у разі застосування заходів гарантування їх сплати); 7) відомості про зовнішньоекономічний договір (контракт) або інший документ, що використовується в міжнародній практиці замість договору (контракту), та його основні умови; 8) відомості, що підтверджують дотримання встановлених законодавством заборон та обмежень щодо переміщення товарів через митний кордон України; 9) відомості про документи, передбачені      частиною третьою статті 335   згаданого Кодексу; 10) довідковий номер декларації (за бажанням декларанта).
Митним органам забороняється вимагати внесення до митної декларації інших відомостей, ніж зазначені у вказаній статті.
Як вірно зазначає суд першої інстанції, з аналізу наведеної норми вбачається, що відомості про наявність чи відсутність у складі товару ГМО не відносяться до переліку таких, що підлягають обов`язковому зазначенню у митній декларації.
На думку колегії суддів, призначення графи 31 митної декларації – надати опис товару, насамперед, з метою його класифікації.
Відповідно до Порядку № 651, у графі 31 митної декларації зазначається інформація про «Вантажні місця та опис товарів - Маркування та кількість - Номери контейнерів - Кількість та розпізнавальні особливості». В окремих графах 31   МД   зазначаються відомості про: товари, обсяги яких визначені в різних ліцензіях або інших документах (що встановлюють кількість товарів), виданих державними органами відповідно до законодавчих актів для митного оформлення цих товарів; складові комплектних об`єктів, зазначені в різних позиціях контрольного списку; товари, переміщені стаціонарними засобами транспортування за різними актами приймання-передавання; товари з однаковим кодом згідно з   УКТ ЗЕД, які мають різні країну походження, ознаки та характеристики, що впливають на застосування ставок вивізного мита; товари, які декларувались за різними тимчасовими чи періодичними   МД, оформленими одним митним органом в межах одного зовнішньоекономічного договору й одного митного режиму, на які згідно з   частиною п`ятою статті 261 МК України подається одна додаткова декларація.
Під номером 1 зазначаються найменування та звичайний торговельний опис, що дає змогу ідентифікувати та класифікувати товар (фізичні характеристики товару в обсязі, достатньому для однозначного віднесення його до коду згідно з   УКТ ЗЕД, у кількості знаків, визначеній правилами заповнення графи 33 МД для відповідного митного режиму та особливостей переміщення): наприклад, комплектність або завершеність (зібраний/незібраний), кількісний та якісний склад (матеріал, речовина, суміш, сполука тощо), основні властивості товару (призначення, розмір, розфасування, пакування тощо).
Виходячи з положень Порядку №651, такі недвозначно вказують на те, що обсяг відомостей про товари у графі 31 митної декларації має бути достатнім для їх класифікації зо кодом УКТ ЗЕД, про що вказує суд першої інстанції.
Інформація про вміст ГМО (наявність чи відсутність його) не впливає на класифікацію товару згідно з УКТ ЗЕД. Відтак, не є обов`язковою для зазначення у графі 31 митної декларації. Нормативного обов`язку зазначення інформації про наявність чи відсутність у складі товару ГМО у графі 31 митної декларації чинним законодавством не передбачено. 
Таким чином, суд першої інстанції правильно вважав, що не зазначення позивачем у графі 31 митної декларації №UA209140/2021/040689 інформації про наявність чи відсутність у складі імпортованого товару ГМО не може бути підставою відмови у митному оформленні товару, оскільки вказана інформація не підлягає відображенню у зазначеній графі митної декларації.
На думку апеляційного суду, вимога митного органу надати у графі 31 митної декларації відомості понад обсяг, достатній для класифікації товару, є надмірною та такою, що суперечить приписам митного законодавства.
Крім того, така вимога митного органу не відповідає також частині 9 статті 257 МК України, згідно якої митним органам забороняється вимагати внесення до митної декларації інших відомостей, ніж зазначені у вказаній статті.
Таким чином, колегія суддів відхиляє доводи апелянта про те, що відомості про наявність чи відсутність у складі товару ГМО відносяться до переліку таких, що підлягають обов`язковому зазначенню у митній декларації.
Таким чином,  у відповідача були відсутні правові підстави для складення оскарженої картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UА209140/2021/01033 від 02.06.2021.

Разом з тим, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що незначний вміст слідів ГМО не впливає на класифікацію товару, як ГМО чи продукції, виготовленої з використанням ГМО.
Як вже було зазначено вище, причиною формування оскарженої картки відмови у прийнятті митної декларації стало не зазначення позивачем у графі 31 митної декларації інформації про наявність чи відсутність у складі товару ГМО.
Водночас, у роз`ясненні вимог, виконання яких забезпечує можливість прийняття митної декларації, оскарженої картки відмови зазначено: «товар не може бути оформлено у митний режим імпорт, оскільки у складі товару наявний вміст ГМО у відповідності до положень статті 16 Закону України «Про державну систему біобезпеки при створенні, випробуванні, транспортуванні та використанні генетично модифікованих організмів» - забороняються ввезення на митну територію України ГМО, а також продукції виробленої із застосуванням ГМО, до їх державної реєстрації, за винятком таких, що призначені для науково-дослідних цілей або державних апробацій (випробувань)».
З наведеного формулювання вбачається розбіжність між причиною формування оскарженої картки відмови у митному оформленні товару та роз`ясненнями вимог,  виконання яких забезпечує можливість прийняття такої митної декларації.
Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 196 МК України  не можуть бути пропущені через митний кордон України товари, переміщення яких через митний кордон України заборонено законом або міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.
Відповідно до частини 1 статті 16 Закону України «Про державну систему біобезпеки при створенні, випробуванні, транспортуванні та використанні генетично модифікованих організмів» забороняється ввезення на митну територію України ГМО, а також продукції, виробленої із застосуванням ГМО, до їх державної реєстрації, за винятком таких, що призначені для науково-дослідних цілей або державних апробацій (випробувань).
Згідно з визначенням, наведеним у статті 1 вказаного Закону України, генетично модифікований організм, живий змінений організм (ГМО) - будь-який організм, у якому генетичний матеріал був змінений за допомогою штучних прийомів переносу генів, які не відбуваються у природних умовах, а саме: рекомбінантними методами, які передбачають формування нових комбінацій генетичного матеріалу шляхом внесення молекул нуклеїнової кислоти (вироблених у будь-який спосіб зовні організму) у будь-який вірус, бактеріальний плазмід або іншу векторну систему та їх включення до організму-господаря, в якому вони зазвичай не зустрічаються, однак здатні на тривале розмноження; методами, які передбачають безпосереднє введення в організм спадкового матеріалу, підготовленого зовні організму, включаючи мікроін`єкції, макроін`єкції та мікроінкапсуляції; злиття клітин (у тому числі злиття протоплазми) або методами гібридизації, коли живі клітини з новими комбінаціями генетичного матеріалу формуються шляхом злиття двох або більше клітин у спосіб, який не реалізується за природних обставин.
Продукція, отримана з використанням ГМО - продукція, в тому числі харчові продукти та корми, технологія виробництва якої передбачає використання ГМО на будь-якому етапі.
Відповідно до статей 1, 4, 6 Картахенського протоколу з біологічної безпеки до Конвенції про біологічне розмаїття, прийнятий країнами-сторонами Конвенції про біологічне розмаїття (далі – Картахенський протокол) такий протокол застосовується до транскордонного переміщення, транзиту, обробки та використання всіх живих змінених організмів, які можуть несприятливо впливати на збереження і стале використання біологічного різноманіття, з урахуванням також ризиків для здоров`я людини».
Картахенський протокол визначає терміни «живі організми» та «живі змінені організми» таким чином: g) "живий змінений організм" означає будь-який живий організм, що містить нову комбінацію генетичного матеріалу, отриману внаслідок використання сучасної біотехнології; h) "живий організм" означає будь-яке біологічне утворення, спроможне до передачі або реплікації генетичного матеріалу, включаючи стерильні організми, віруси і віроїди».
З аналізу наведеної термінології вбачається, що поняття ГМО охоплює виключно живі організми, здатні до самовідтворення або передачі спадкових факторів.
У матеріалах справи міститься лист Provimi B.V. від 21.04.2021, в якому зазначено, що товар виробляється на лінії без ГМО, тобто технологія виробництва товару не передбачає використання ГМО на будь-якому із етапів виробництва. У вказаному листі також декларується, що рецептура товару не містить ГМО.
У ГМО декларації (відомості від P.C. vanTuijlKesteren BV) виробник вказує, що продукція відповідає законодавчим вимогам щодо декларування наявності ГМО, як це встановлено Регламентом Європейського Парламенту і Ради (ЄС) № 1830/2003 і якщо на етикетці продукції не зазначено про вміст ГМО, то така продукція може містити максимум 0,9% ГМО з огляду на непередбачувані або технічні обставини (імпортований позивачем товар не етикетці не містить відомостей про наявність у товарі ГМО).
Водночас, у відомостях від P.C. vanTuijlKesteren BV щодо технології переробки не ГМО- сої описано заходи, які вживаються для запобігання небажаному забрудненню генетично модифікованими організмами сої, яка не містить ГМО. Зокрема виробник завжди вивантажує в порожній елеватор партії сої, що не містить ГМО для запобігання небажаному забрудненню партій сої без ГМО. Більш детальну інформацію щодо запобігання небажаного забруднення партій сої без ГМО містять відомості від P.C. vanTuijlKesteren BV (щодо процедури виробництва TSP Micrum), де виробник наголошує, що процедура виробництва передбачає спеціальні етапи, зокрема на ділянці виробництва для виробництва не ГМО продукції перші 1500 – 2 000 кг сировини використовуються як промивний матеріал, що фактично усуває будь-які потенційні залишки ГМО продукції з виробничої ділянки. Після зазначених маніпуляцій здійснюється перероблення сировини для виготовлення не ГМО продукції, яка опісля обов`язково тестується на предмет вмісту ГМО у спеціальній науковій установі Нідерландській організації з прикладних досліджень у галузі природничих наук. І тільки після отримання висновків про відповідність продукції на наявність у ній допустимих значень ДНК ГМО сої (RR 1 MON 40-3-2, RR2 MON 89788 та MON 87701) відповідна партія товару випускається у обіг.  Якщо брати до уваги відомості від P.C. vanTuijlKesteren BV (щодо схеми виробництва товару), то можна дійти висновку, що жоден з етапів виробництва товару не передбачає використання ГМО.
Згідно з даними звіту лабораторії ІП «СЖС Україна» №2105110927 від 11.05.2021 щодо товару, то вказаний соєвий концентрат не є ГМО відповідно до норм законодавства України.
У постанові Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку етикетування харчових продуктів, які містять генетично модифіковані організми або вироблені з їх використанням та вводяться в обіг» від 13.05.2009 № 468  (далі – Постанова №468) надано визначення харчового продукту із вмістом ГМО, а саме - це такий харчовий продукт, який повністю або окремі його складники містять генетично модифіковані організми вміст яких становить понад 0,9 відсотка; харчовий продукт, вироблений з використанням генетично модифікованих організмів, - це такий харчовий продукт, який не містить генетично модифікованих організмів, але повністю або частково вироблений з використанням сільськогосподарської продукції, вміст генетично модифікованих організмів в якій становив понад 0,9 відсотка».
Окрім того, статтею 31 Закону України «Про безпечність та гігієну кормів» передбачено спеціальні вимоги щодо маркування генетично модифікованих кормів та генетично модифікованих організмів, що використовуються у кормах, серед яких - після назви корму, що містить або складається з генетично модифікованих організмів, наводиться словосполучення «генетично модифікований» із зазначенням назви організму.
Вимоги згаданої статті не поширюються на корми, що містять, складаються чи вироблені із генетично модифікованих організмів, кількісний вміст яких не перевищує 0,9 відсотка такого корму і кожного корму, з якого він складається, за умови якщо цей вміст є випадковим або технічно неминучим. У такому разі оператор ринку на запит компетентного органу повинен надати докази, які підтверджують, що він вжив усіх необхідних заходів для видалення з корму генетично модифікованих організмів.
Тобто, статтею 31 Закону України «Про безпечність та гігієну кормів» встановлено максимальну допустиму межу генетично модифікованого організму у складі продукту (0,9%), до досягнення якої товар не підлягає маркуванню як генетично модифікований.
У аналітичному звіті ДНК (ГМО) досліджень компанії TRISKELION встановлено наявність у досліджуваному взірці ДНК трансгенної сої (товару, що імпортував позивач) в діапазоні від 0,05% до 0,20%.
У Протоколі, складеному Координаційною митницею, наводиться посилання на незначний вміст слідів ГМО, що відображені в отриманому протоколі випробувань харчової продукції № 3316-3317/21-х від 05.05.2021, що надавався митниці Науково-дослідним центром випробувань продукції УкрПРОДТЕСТ ДП «УКРМЕТРЕСТСТАНДАРТ» Мінекономіки. За результатом проведених досліджень встановлено вміст генетично модифікованої сої у відібраних зразках в діапазоні від 0,21% до 0,89%.
Як правильно вказує суд першої інстанції, з аналізу наведених документів вбачається, що незначний вміст слідів ГМО в імпортованому позивачем товарі є випадковим та технічно неминучим, що підтверджується документами виробника, які надавались на всіх етапах оскарження Картки відмови та усіх поясненнях, що подавались до митних органів з моменту зупинення митного оформлення товару. Більше того, такий незначний вміст слідів ГМО не впливає на кваліфікацію товару, як ГМО чи продукції, виготовленої з використанням ГМО.
Тобто, товар містить сліди ГМО у порогових значеннях до 0,9% що є допустимим.
Отже, вміст ГМО-сої у кормі для тварин, що імпортувався позивачем в Україну, є настільки незначним, що відповідно до законодавства України не потребує навіть маркування, а вимоги щодо зазначення у найменуванні товару даних про наявність/відсутність у ньому ГМО у документах, що подаються митному органу як підстава для переміщення товару, чинним законодавством не передбачена.
Відтак, у відповідача були відсутні правові підстави для прийняття рішення про відмову в митному оформленні (випуску) товару, викладеного у формі Картки відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UА209140/2021/01033 від 02.06.2021, а тому таке є протиправним та підлягає скасуванню.
Отже, за результатами розгляду апеляційної скарги колегія суддів суду апеляційної інстанції дійшла висновку, що суд першої інстанції прийняв правильне рішення про часткове задоволення адміністративного позову.
В підсумку, апеляційний суд переглянув оскаржуване рішення суду і не виявив порушень норм матеріального чи процесуального права, які могли призвести до ухвалення незаконного судового рішення, щоб його скасувати й ухвалити нове.
Міркування і твердження відповідача не спростовують правильності правових висновків цього рішення, у зв`язку з чим його апеляційна скарга на рішення суду не підлягає задоволенню.
Згідно із статтею 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам статті 242 КАС України, підстав для задоволення вимог апеляційної скарги колегією суддів не встановлено.
Відповідно до статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними.
Керуючись ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,-

                                               ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Львівської митниці залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 05 вересня 2022 року в справі №380/18895/21- без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя	 	В. В. Ніколін 	
судді	 	М. А. Пліш 	
 	 	В. Я. Качмар  	
Повне судове рішення складено 13 лютого 2023 року