Справа № 748/1786/22 	Головуючий у 1 інстанції Меженнікова С. П. 	
Провадження № 33/4823/40/23 	  	
Категорія - ч. 1 ст. 130 КУпАП.    	  	

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 січня 2023 року 	місто Чернігів	

Чернігівський апеляційний суд - суддя Антипець В. М., 
з  участю  особи,  яка  притягнута  до  адміністративної  відповідальності, ОСОБА_1 , його захисника - адвоката Селюха А. В.

Розглянув у відкритому судовому засіданні у м. Чернігові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Чернігівського районного суду Чернігівської області від 07 грудня 2022 року, 

                               В С Т А Н О В И В:

Цією постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Рейментарівка Корюківського району Чернігівської області, громадянин України, з повною загальною освітою, неодружений, непрацюючий, проживаючий по АДРЕСА_1 ,
притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП з накладенням стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. 
Стягнуто з ОСОБА_1 496 грн. 20 коп. судового збору.

Як установив суд, 13 вересня 2022 року о 21 годині 03 хвилині по вул. Сонячна, буд. 4 у с. Красне, ОСОБА_1 керував автомобілем «ЗАЗ 110307», державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння: різкий запах алкоголю з ротової порожнини. На порушення вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову суду скасувати, а провадження у справі закрити за  відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Мотивує тим,  що на відеозапису, доданому до протоколу,  не зафіксовано що саме він керував  автомобілем. Він автомобілем не керував, а тому підстав у працівників поліції вимагати від нього проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, не було. 

Під  час  апеляційного  розгляду  ОСОБА_1   підтримав апеляційну скаргу, пояснюючи, що на прохання ОСОБА_2 , якому належить автомобіль, він тільки сів за кермо, щоб  закотити автомобіль на подвір`я. Його сусід їхав на автомобілі вдень, він на дорозі зупинився, той після тривалого намагання його відремонтувати, попросив його докотити автомобіль до двору, що вони і зробили, а біля двору, коли дружина ОСОБА_3 пішла відкривати ворота, він пересів на місце водія, щоб керувати автомобілем, коли його будуть штовхати на подвір`я.  Він вживав пиво, від нього відчувався запах, проте автомобілем він не керував.

Захисник адвокат  Селюх А. В. підтримав  доводи апеляційної скарги, вказуючи про не доведення факту керування транспортним засобом саме його підзахисним ОСОБА_1 . На час приїзду поліцейський автомобіль стояв, його рух поліцейськими не зафіксований, відповідно відсутні розумні підстави вважати, що автомобілем керував саме ОСОБА_1 . 

Заслухавши особу, яку притягнуто до адміністративної відповідальності,  його захисника, переглянувши відеозапис, дослідивши  матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга  задоволенню не підлягає.
Чинне  законодавство, в тому числі Правила дорожнього руху, не містять визначення терміну «керування транспортним засобом», але таке визначення було наведено в п. 27 Пленуму  Верховного Суду  України від 23.12.2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», за яким керування транспортним засобом визнається  виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора - водія під час навчання учнів - водіїв, незалежно від того керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. 
За вимогами п. 1 ст. 8 Конвенції про дорожній рух, яку ратифіковано Указом Президії ВП УРСР № 2614-УПІ від 25.04.1974  - кожний транспортний засіб або склад транспортних засобів, які перебувають у русі, повинні мати водія.
Крім того в рішенні № 404/4467/16-а від 20.02.19 ВС/КАС зазначив, що само по собі керування транспортним засобом розуміється як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування. 
На відеозапису, який проводився в темний час,  видно, як зупиняється поліцейський автомобіль, за автомобілем зупиненим на дорозі, і поліцейський в прискореному темпі слідує до автомобіля «ЗАЗ 110307», на місці водія якого знаходиться саме ОСОБА_1 . У цей час   із заднього пасажирського сидіння,  зліва виходить ОСОБА_2 . Ворота подвір`я, з якого вийшла жінка, закриті. Автомобіль зупинений прямо на дорозі і не розвернутий для заїзду на подвір`я.
На питання поліцейського, куди їхали, обидва чоловіки відповіли, що їхали додому. В автомобілі «ЗАЗ 110307», державний номерний знак НОМЕР_1 , були включені фари.
Пункт 2.5 Правил дорожнього руху зобов`язує водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Невиконання названого пункту Правил, у даному випадку, утворює склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Виконання названого пункту Правил дорожнього руху є обов`язком водія, а не його правом, за відмову від виконання якого передбачена адміністративна відповідальність. 
На відеозапису  видно і чутно, як ОСОБА_1 заперечує очевидне, автомобіль перебував на дорозі, з включеними фарами, за кермом якого перебував саме він, а не інша особа, при цьому він на неодноразові вимоги поліцейського пройти медичний огляд на стан сп`яніння, відповідав відмовою, заперечуючи факт керування транспортним засобом.
Під час руху автомобіля,  поліцейський може побачити водія тільки у разі випередження його, і тільки у денний час, чого у даному випадку не було, поліцейські зупинилися за автомобілем, який зупинився на дорозі,  в нічний час доби, за кермом якого перебував ОСОБА_1 , а не та особа, яка їхала в салоні на задньому сидінні.
Ні, ОСОБА_1 ,ні свідку ОСОБА_2 автомобіль «ЗАЗ 110307», державний номерний знак НОМЕР_1 , не належить, власник автомобіля проживає в Житомирській області, як зауважували обоє на відео, а тому, використовуючи технічний паспорт, володільцем автомобіля, міг бути хто завгодно.
З огляду на досліджені докази, факт керування автомобілем «ЗАЗ 110307», державний номерний знак НОМЕР_1 , саме   ОСОБА_1   доведений поза розумним сумнівом та підтверджується даними протоколу про адміністративне правопорушення, переглянутими відеозаписами з місця події, розташуванням автомобіля на дорозі, що повністю спростовує версію про  штовхання автомобіля у двір, ворота до якого були закритими, а автомобіль був зупинений у напрямку  руху дорогою.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст.  245, 280, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення суд, - 

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Чернігівського районного суду Чернігівської області від 07 грудня 2022 року щодо ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, без змін.

Постанова є остаточною й  касаційному оскарженню не підлягає.  

Суддя	В. М. Антипець