ОКРЕМА ДУМКА
 
28 лютого 2023 року
м. Київ
 
справа № 512/380/19
провадження № 51-3230км22
 
судді Касаційного кримінального суду Верховного Суду ОСОБА_1 у провадженні   за  касаційною скаргою захисника -адвоката ОСОБА_2 на вирок Любашівського районного суду Одеської області від 13 грудня 2021 року та ухвалу Одеського апеляційного суду від 21 червня 2022 року стосовно  ОСОБА_3 .  
 
28 лютого 2023 року колегія суддів Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду, розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_2 на вирок Любашівського районного суду Одеської області від 13 грудня 2021 року та ухвалу Одеського апеляційного суду від 21 червня 2022 року стосовно  ОСОБА_3 , більшістю голосів ухвалила постанову про часткове задоволення касаційної скарги та змінила судові рішення. Дії ОСОБА_3 перекваліфіковано з ч. 2 ст. 345 КК на ч. 2 ст. 125 КК та призначено йому за цим законом покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік. На підставі ст. 75 КК ОСОБА_3 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 1 рік та покладено обов`язки відповідно до ст. 76 КК: протягом іспитового строку періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця свого проживання, роботи або навчання. На підставі ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК ОСОБА_3 звільнено від призначеного покарання у зв`язку із закінченням строків давності.
При ухваленні цього рішення я голосувала проти та викладаю окрему думку з огляду на таке.
За вироком Любашівського районного суду Одеської області від 13 грудня 2021 року ОСОБА_3 засуджено за ч. 2 ст. 345 КК до покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки, а на підставі ст. 75 КК його звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 1 рік та покладено на нього передбачені ст. 76 КК обов`язки.
Постановлено стягнути з  ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 5904,90 грн у рахунок відшкодування матеріальної та 25 000 грн моральної шкоди. 
У касаційній скарзі ставилось питання про скасування судових рішень і призначення нового розгляду в суді першої інстанції у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Такі доводи захисника не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, з чим я погоджуюсь.
Задовольняючи частково доводи касаційної скарги, більшість суддів колегії дійшла висновку про неправильну кваліфікацію дій засудженого  ОСОБА_3 .
Так, за вироком суду, з яким погодився суд апеляційної інстанції, ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК, його дії кваліфіковано як умисне заподіянні легких тілесних ушкоджень працівникові правоохоронного органу у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків. Втім, на думку більшості суддів колегії, із установлених судом фактичних обставин кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_3 заподіяв працівникові правоохоронного органу легкі тілесні ушкодження у зв`язку з невиконанням (неналежним виконанням) цим працівником службових обов`язків. Обстановка й обставини подій, динаміка їх розвитку й об`єктивні ознаки насильницької поведінки засудженого свідчать про те, що вона була зумовлена особистою неприязню до ОСОБА_4 , яка виникла раптово через сварку у відповідь на невиконання потерпілим своїх службових обов`язків, а не бажанням протидіяти виконанню працівником правоохоронного органу його законних повноважень. Виходячи із зазначеного, більшість суддів колегії дійшла висновку про відсутність у діях ОСОБА_3 мотиву втручання у законну діяльність працівника правоохоронного органу та протидії (перешкоджання) належному виконанню ним своїх службових повноважень, що є обов`язковою юридичною ознакою злочину, передбаченого ст. 345 КК і є підставою для перекваліфікації дії засудженого на ч. 2 ст. 125 КК.
Разом із тим, факт неналежного виконання потерпілим - державним інспектором відділу охорони водних біоресурсів ОСОБА_4 - своїх службових обов`язків підлягав установленню в судовому засіданні, що виходячи з меж перегляду судом касаційної інстанції, визначених ст. 433 КПК, не відноситься до компетенції касаційного суду.
Крім того, з оскаржуваних судових рішень убачається, що ОСОБА_3 обурився бездіяльністю ОСОБА_4 , оскільки намагався повідомити йому про виявлену рибальську сітку, проте той вночі не взяв слухавку. Тілесні ушкодження потерпілому він спричинив під час виконання державним інспектором відділу охорони водних біоресурсів своїх службових обов`язків. 
Обставин, які б підтверджували факт неналежного виконання інспектором ОСОБА_4 своїх службових обов`язків, судами першої та апеляційної інстанцій не встановлено.
З урахуванням викладеного, не погоджуюсь з висновком більшості колегії суддів та вважаю, що підстав для часткового задоволення касаційної скарги захисника та перекваліфікації дій засудженого немає, судові рішення слід було залишити без зміни.
 
Суддя                                                                                                                        ОСОБА_1