КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
                      
 Справа № 755/11289/20                                       Головуючий у 1 інстанції: Гончарук В.П. 
Провадження № 22-ц/824/6159/2023               Доповідач: Шебуєва В.А.
 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
15 березня 2023 року                                                                         м. Київ
 
Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:           
судді-доповідача                           Шебуєвої В.А., 
суддів                                   Мельника Я.С., Матвієнко Ю.О.,
секретар                                        Шевченко Т.В.,
 
розглянувши апеляційну скаргу адвоката Смєхнова Володимира Афанасійовича, який діє від імені та в інтересах ОСОБА_1 , на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 12 грудня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс», треті особи: Державний реєстратор Комунального підприємства «Реєстраційне бюро» Коцюба Анна Сергіївна, ОСОБА_2 , про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора, поновлення запису про державну реєстрацію,-
 
в с т а н о в и в:
 
 В серпні 2020 року  ОСОБА_1 звернувся з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» (далі - ТОВ «ФК «Вектор Плюс»), треті особи: Державний реєстратор Комунального підприємства «Реєстраційне бюро» Коцюба А.С., ОСОБА_2., про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора, поновлення запису про державну реєстрацію. Зазначив, що 13 грудня 2007 року між ним та АКІБ «УкрСиббанк був укладений договір про надання споживчого кредиту №11268439000 та договір про надання споживчого кредиту №11268442000, на підставі яких ним було отримано кредити для особистих потреб. У забезпечення виконання зобов`язань за договорами між ним та АКІБ «УкрСиббанк» укладений договір іпотеки №72650 від 13 грудня 2007 року,  який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Васьківською С. і зареєстрований в реєстрі за №5992. Відповідно до умов договору він передав в іпотеку банку  квартиру за адресою: АДРЕСА_1 . 31 травня 2019 року між  ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «ФК «Вектор Плюс» укладені договір № 1463/К про відступлення прав вимоги та договір про відступлення прав вимоги за договорами іпотеки. 16 жовтня 2019 року державний реєстратор КП «Реєстраційне бюро» Коцюба А.Є. прийняла рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 49235456 від 18.10.2019, щодо квартири за адресою: АДРЕСА_1 ,  про що до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно були внесені зміни щодо власника квартири - право власності на квартиру було зареєстровано за ТОВ «ФК «Вектор Плюс». Вважає рішення державного реєстратора протиправним та таким, що прийняте всупереч чинному законодавству. Договір №1463/К про відступлення прав вимоги від 31 травня 2019 року не відповідає вимогам статті 24 Закону України «Про іпотеку», оскільки не посвідчений нотаріально і не пройшов державної реєстрації у встановленому законодавством порядку, а тому не створює жодних юридичних наслідків. ПАТ «Дельта Банк» і ТОВ «ФК «Вектор Плюс» не повідомляли ОСОБА_1 про відступлення права вимоги. Вимога та рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, що зазначені у витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, не підтверджують факт повідомлення його про перехід права вимоги від ПАТ «Дельта Банк» до ТОВ «ФК «Вектор Плюс», оскільки він їх не отримував, в цей період часу перебував за межами України. На час проведення державної реєстрації права власності за ТОВ «ФК «Вектор Плюс» державному реєстратору не надавались документи щодо співмірність заборгованості по кредитному договору з оцінкою спірної квартири, ніхто не повідомляв його про те, що ТОВ «ФК «Вектор Плюс» має намір провести перереєстрацію права власності на предмет іпотеки. Передбачена договором іпотеки  можливість набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки не свідчить про волевиявлення іпотекодавця на вибуття майна з його володіння. Вважає, що реєстрація права власності на предмет іпотеки за ТОВ «ФК «Вектор Плюс» була здійснена з порушення положень Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України».
Позивач  ОСОБА_1 просив:
- визнати протиправним дії державного реєстратора Комунального підприємства «Реєстраційне бюро» Коцюби А.Є. при прийнятті рішення про державну реєстрацію прав на нерухоме майно, індексний номер: 49235456 від 18.10.2019 та внесення запису за даним рішенням до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності;
- скасувати державну реєстрацію прав на нерухоме майно, а саме реєстрацію права власності ТОВ «ФК «Вектор Плюс» на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , номер запису про право власності: 33736956 дата державної реєстрації - 18.10.2019.
- зобов`язати державного реєстратора поновити за ним запис в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, щодо реєстраційного номеру об`єкта нерухомого майна №1940252780000 квартира, об`єкт житлової нерухомості загальною площею 43,7 кв.м., житлова площа 28,4 кв.м, за адресою: АДРЕСА_1 .
Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 12 грудня 2022 року в позові ОСОБА_1 відмовлено.
В апеляційній скарзі представник  ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про задоволення позову в повному обсязі. Посилається на порушення норм матеріального та процесуального права. Суд першої інстанції не врахував, що положення іпотечного договору не передбачають умов про набуття у власність іпотекодержателем предмета іпотеки на підставі іпотечного договору  згідно ст.37 Закону України «Про іпотеку». У суду були відсутні підстави вважати доведеним той факт, що ТОВ «ФК «Вектор Плюс» направляло ОСОБА_1 повідомлення щодо необхідності усунення порушень основних зобов`язань. З наданих ТОВ «ФК «Вектор Плюс» номерів поштових відправлень без опису вкладення неможливо встановити які саме документи ним відправлялися. Зазначає, що  ОСОБА_1 з 26 жовтня 2016 року і до цього часу перебуває в США, а тому він не міг отримати будь-яку кореспонденцію від ТОВ «ФК «Вектор Плюс». На думку апелянта суд безпідставно відхилив посилання ОСОБА_1 на порушення вимог  Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України», посилаючись лише на перебування ОСОБА_1 за кордоном.
Представник ТОВ «ФК «Вектор Плюс» подав відзив на апеляційну скаргу. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
В апеляційній інстанції представник  ОСОБА_1 підтримав апеляційну скаргу та просить її задовольнити.
В судове засідання  представники ТОВ «ФК «Вектор Плюс», Державний реєстратор Комунального підприємства «Реєстраційне бюро» Коцюба А.С., ОСОБА_2.  не з`явилися, повідомлені про місце і час розгляду справи, а тому судова колегія дійшла висновку про можливість слухання справи у їх відсутність.
Вислухавши пояснення представника ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції , колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення  з наступних підстав.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 13 грудня 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 був укладений договір про надання споживчого кредиту № 11268439000,  відповідно до умов якого банк зобов`язався надати позичальнику кредитні кошти в сумі 80 000,00 доларів США, що дорівнює еквіваленту 404 000,00 грн. за курсом НБУ на день укладення договору, а позичальник зобов`язався прийняти, належним чином виконувати і повернути банку кредитні кошти та сплатити плату за кредит у порядку та на умовах, зазначених у даному договорі. Також 13 грудня 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 був укладений договір про надання споживчого кредиту № 11268442000.
Відповідно до договору іпотеки № 72650 від 13 грудня 2007 року, укладеного між АКІБ «УкрСиббанк» (іпотекодержатель) та ОСОБА_1 (іпотекодавець), іпотекодавець в забезпечення своїх зобов`язань перед АКІБ «УкрСиббанк» по договору про надання поживного кредиту № 11268439000 від 13 грудня 2007 року та договору про надання споживчого кредиту № 11268442000 від 13 грудня 2007 року передає в іпотеку іпотекодержателю нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_2 . 
Право власності ОСОБА_1 на предмет іпотеки підтверджується Свідоцтвом про право власності на житло, яке видане Комітетом по оренді та приватизації комунального майна Дарницького району м. Києва 02.12.1993 року згідно  розпорядження (наказу) № 4502ж від 02.12.1993 року та зареєстрованого в Київському бюро технічної інвентаризації 16.12.1993 року у реєстрову книгу за реєстровим № 1117, а також Свідоцтвом про право на спадщину за законом, виданого Сьомою київською державною нотаріального конторою 16.11.2006 року за реєстровим номером 2у-2266, та зареєстрованого в Київському бюро технічної інвентаризації та реєстрації право власності на об`єкти нерухомого майна 20.11.2006 року у реєстрову книгу № д.1369-258 за реєстровим № 1117, і немає жодних договірних змін строків позовної давності, щодо правочинів на підставі яких іпотекодавець отримав право власності на предмет іпотеки. Квартира, що є предметом іпотеки, складається з двох жилих кімнат, загальною площею 43,70 кв.м жилою площею 28,40 кв.м. За домовленістю сторін вартість предмету іпотеки становить 617 297,00 грн.
31 травня 2019 року між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «ФК «Вектор Плюс» укладений Договір № 1463/К про відступлення прав вимоги, за умовами якого ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» набуло право вимоги за кредитними договорами, в тому числі і за кредитними зобов`язаннями ОСОБА_1 
31 травня 2019 року між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «ФК «Вектор Плюс» укладений Договір № 1463/К про відступлення прав вимоги, за умовами якого ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» набуло право вимоги за договорами іпотеки, в тому числі укладеним з ОСОБА_1 . Вказаний договір посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Розсохою С.С., зареєстровано в реєстрі за № 5674.
Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності 16 жовтня 2019 року право власності на квартиру АДРЕСА_2 зареєстровано державним реєстратором Коцюбою А.Є., КП «Реєстраційне бюро» за ТОВ «Фінансова компанія «Вектор Плюс». Підстава виникнення права власності: договір про відступлення прав вимоги, серія та номер: 1463/К, виданий 31.05.2019, видавник: ПАТ «Дельта Банк»/ТОВ «Вектор Плюс»; Договір про відступлення прав вимоги за договорами іпотеки, серія та номер: 5674, виданий 31.05.2019, видавник: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Розсоха С.С.; вимога, серія та номер: 2069196/РВ, виданий 03.07.2019, видавник: ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс»; рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, серія та номер: 0530023272228, виданий 05.07.2019, видавник: ПАТ "Укрпошта"; договір іпотеки №72650, серія та номер: 5991, виданий 13.12.2007, видавник: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Васьківська В.С.
З`ясувавши обставини справи, дослідивши наявні в матеріалах  справи докази, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог  ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора, поновлення запису про державну реєстрацію.
Колегія суддів не вбачає підстав для скасування такого рішення суду першої інстанції.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право у разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.
Відповідно до статті 33 Закону України «Про іпотеку» в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.
Відповідно до статті 35 Закону України «Про іпотеку» в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону.
Відповідно до частини 1 статті 36 Закону України «Про іпотеку» в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, який підлягає нотаріальному посвідченню і може бути укладений в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.
Частинами 1-3 статті 37 Закону України «Про іпотеку» визначено, що іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, який передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання, є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки.
Рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, може бути оскаржено іпотекодавцем у суді.
Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Відповідно до частини третьої статті 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстратор, зокрема встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов`язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації; перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення.
За змістом статті 18 вказаного Закону перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, а державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим документам.
Порядок державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 № 1127, визначає умови, підстави та процедуру проведення відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, об`єкти незавершеного будівництва та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав), перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов`язки суб`єктів у сфері державної реєстрації прав, а також умови, підстави та процедуру взяття на облік безхазяйного нерухомого майна.
Пунктом 40 Порядку № 1127 встановлено, що державна реєстрація прав проводиться на підставі документів, необхідних для відповідної реєстрації, передбачених статтею 27 Закону та Порядком.
Відповідно до пункту 57 Порядку № 1127 для державної реєстрації права власності та інших речових прав на майно, яке набувається у зв`язку з виконанням умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення таких прав, також подається документ, що підтверджує наявність факту виконання відповідних умов правочину.
Відповідно пункту 61 вказаного Порядку для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, також подаються: 1) копія письмової вимоги про усунення порушень, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця; 2) документ, що підтверджує наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у відповідній письмовій вимозі; 3) заставна (якщо іпотечним договором передбачено її видачу).
Як вбачається з матеріалів справи, підставою для прийняття рішення державним реєстратором КП «Реєстраційне бюро» Коцюбою А.Є. були надані наступні документи: договір про відступлення прав вимоги, серія та номер: 1463/К, виданий 31.05.2019, видавник: ПАТ «Дельта Банк»/ТОВ «Вектор Плюс»; договір про відступлення прав вимоги за договорами іпотеки, серія та номер: 5674, виданий 31.05.2019, видавник: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Розсоха С.С.; вимога, серія та номер: 2069196/РВ, виданий 03.07.2019, видавник: ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс»; рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, серія та номер: 0530023272228, виданий 05.07.2019, видавник: ПАТ "Укрпошта"; договір іпотеки №72650, серія та номер: 5991, виданий 13.12.2007, видавник: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Васьківська В.С.
Відтак, державному реєстратору КП «Реєстраційне бюро» Коцюбі А.Є. були надані всі передбачені  чинним законодавством документи, які необхідні для прийняття відповідного рішення.
Як встановлено судом і це вбачається з матеріалів справи, укладений  між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «ФК «Вектор Плюс» договір № 1463/К про відступлення прав вимоги, за яким ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» набуло право вимоги за договорами іпотеки від 31 травня 2019 року,  був посвідчений нотаріально, що відповідає вимогам чинного законодавства. 
Позивач ОСОБА_1 посилався на те, що не отримував повідомлення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання. Разом з тим,  ТОВ «ФК «Вектор Плюс» надало докази направлення на адресу ОСОБА_1 повідомлень щодо необхідності усунення порушень основних зобов`язань, що відповідає положенням договору іпотеки. 
Суд першої інстанції встановив, що особисто ОСОБА_1 не отримував та не міг фактично отримати такі повідомлення, оскільки  з 26 жовтня 2016 року і до цього часу він перебуває за межами України та постійно проживає у США. При цьому позивач не надав доказів повідомлення кредитора про зміну свого місця проживання кредитора, а тому має нести негативні наслідки не вчинення ним таких дій. Відтак, у суду були відсутні підстави для врахування доводів ОСОБА_1  про неотримання таких повідомлень.
Суд першої інстанції обґрунтовано відхилив посилання ОСОБА_1 на застосування положень Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».
Відповідно до Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не може бути примусово звернено стягнення (відчужене без згоди власника) на майно, що віднесене до об`єктів житлового фонду (далі - нерухоме житлове майно), об`єкт незавершеного житлового будівництва, майнові права на нього, що є предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно/об`єкт незавершеного житлового будівництва/майнові права виступають як забезпечення виконання зобов`язань фізичної особи (позичальника або майнового поручителя) за кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об`єктом незавершеного житлового будівництва, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності немає іншого нерухомого житлового майна.
З аналізу відповідної норми Закону вбачається, що обов`язковою умовою для застосування заборони звернення стягнення на іпотечне майно є використання даного майна як постійного місця проживання позичальника.
Згідно відомостей від 25 січня 2021 року, наданих Державною прикордонною службою України, встановлено, що ОСОБА_1 26 жовтня 2016 року виїхав за межі України. Як зазначає сам позивач, що жовтня 2016 року і до цього часу він постійно проживає в США.
Відтак, ОСОБА_1 не використовує іпотечне майно як місце постійного проживання. 
З урахуванням викладеного, суд першої інстанції дійшов законного та обґрунтованого висновку про відмову  в задоволенні позову ОСОБА_1 .
При цьому відповідно до висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року в справі № 199/8324/19, якщо позивач вважає, що його право порушене тим, що право власності зареєстроване за відповідачем, то належним способом захисту може бути позов про витребування нерухомого майна, оскільки його задоволення, тобто рішення суду про витребування нерухомого майна із чужого незаконного володіння, є підставою для внесення відповідного запису до Державного реєстру прав. Натомість вимоги про скасування рішень, записів про державну реєстрацію права власності на це майно за незаконним володільцем не є необхідним для відновлення його права.
Колегія суддів відхиляє посилання представника ОСОБА_1 , що у суду були відсутні підстави вважати доведеним факт направлення ТОВ «ФК «Вектор Плюс» позивачу повідомлення про необхідність усунення порушень основних зобов`язань, оскільки  ТОВ «ФК «Вектор Плюс» не надало описів вкладення у поштове відправлення.
Як було зазначено,  ОСОБА_1 не отримував особисто жодних повідомлень, оскільки він з 2016 року постійно проживає в США. 
Неотримання боржником вимог про усунення порушень основного зобов`язання через перебування його за межами України не може бути перешкодою у реалізації права кредитора на звернення стягнення на предмет іпотеки. 
Колегія суддів не бере до уваги посилання ОСОБА_1 , що положення іпотечного договору не передбачають умов про набуття у власність іпотекодержателем предмета іпотеки на підставі іпотечного договору  згідно ст. 37 Закону України «Про іпотеку».
Пунктом 4.2., 5.1., 5.2. договору іпотеки визначено можливість позасудового задоволення вимог іпотекодержателя на предмет іпотеки у відповідності до умов цього договору та Закону України «Про іпотеку». Таким чином, при укладенні договору іпотеки іпотеко держатель розраховував на можливість задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки, зокрема, і шляхом реєстрації права власності на нього за собою, у разі порушення іпотекодавцем зобов`язань за кредитним договором.
 Позивач ОСОБА_1 не обґрунтовував свої вимоги тим, що укладений ним договір іпотеки не передбачає можливості звернення іпотекотержателем стягнення на предмет іпотеки шляхом реєстрації за собою права власності на предмет іпотеки. У позові ОСОБА_1 посилався на невідповідність вимогам чинного законодавства договору про відступлення прав вимоги за договором іпотеки, порушення порядку звернення стягнення на предмет іпотеки та положення Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».
З урахуванням принципу диспозитивності цивільного процесу (ст. 13 ЦПК України), у апеляційного суду по суті відсутні підстави для надання оцінки таким доводам апелянта.
Колегія суддів відхиляє посилання апелянта на  порушення вимог  Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України», оскільки як було встановлено, ОСОБА_1 не використовує квартиру, яка є предметом іпотеки, як місце свого проживання. 
 Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.
Враховуючи викладене, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
 
Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382 ЦПК України, суд, -
 
п о с т а н о в и в:
 
Апеляційну скаргу адвоката Смєхнова Володимира Афанасійовича, який діє від імені та в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення, а рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 12 грудня 2022 року без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
 
Повне судове рішення складено 17  березня 2023 року. 

Суддя-доповідач                                                     Шебуєва В.А.
 
         Судді                                                            Мельник Я.С.
 
                                                                               Матвієнко Ю.О.