ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3230/23 Справа № 409/410/17 	  	Суддя у 1-й інстанції - Демиденко С.М.  Суддя у 2-й інстанції - Халаджи О. В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2023 року                                                                м. Дніпро
Дніпровський апеляційний суд у складі:
судді-доповідача Халаджи О. В.
суддів: Канурної О.Д., Космачевської Т.В., 
розглянувши без повідомлення учасників справи в м. Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 26 січня 2023 року про повернення заяви ОСОБА_1 про відновлення втраченого судового провадження за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором іпотеки (суддя першої інстанції Демиденко С.М.),

В С Т А Н О В И В:

02 січня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Першотравенського міського суду Дніпропетровської області через систему «Електронний суд» із заявою про відновлення втраченого провадження в частині резолютивних частин рішення Білокуракинського районного суду Луганської області від 22 травня 2018 року та постанови Апеляційного суду Луганської області від 13 вересня 2018 року по справі 409/410/17.
Ухвалою Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 26 січня 2023 року заяву ОСОБА_1 про відновлення втраченого судового провадження визнано не поданою та повернуто заявнику.
Із вказаною ухвалою суду не погодився ОСОБА_1 , та подав апеляційну скаргу, вважає, що вона постановлена з порушенням норм процесуального права, оскільки ОСОБА_2 проживає на непідконтрольній Україні території, з якою відсутне поштове сполучення, і не має електронного кабінету в ЄСІТС. Крім того ст. 491 ЦПК України не містить вимоги надсилання копій документів іншій стороні.
ОСОБА_1 просив ухвалу Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 26 січня 2023 року скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Відзив на апеляційну скаргу не надходив.
Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 353 ЦПК України, окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду щодо повернення заяви позивачеві.
Згідно ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи. 
Оскільки, в даній справі оскаржується ухвала про повернення заяви, то її розгляд слід проводити без повідомлення учасників справи.
Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню. 
Згідно ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
Згідно з п.4 ч.1ст.379 ЦПК України підставою для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі і направлення справи для подальшого розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 26 січня 2023 року було повернуто заяву ОСОБА_1 , із підстав не надання суду копії заяви та доданих до неї документів відповідно до кількості учасників справи в паперовій формі, а також не надання доказів надсилання особам, які брали участь у справі, копій поданих до суду документів листом з описом вкладення або доказ надсилання поданих до суду документів до їх Електронного кабінету.
Апеляцйний суд не погоджується з даним висновком суду першої інстанції.
Згідно п. 2 ч.2 ст. 175 ЦПК України позовна заяви повинна містити повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти;
Відповідно до ч.1 ст. 177 ЦПК України позивач повинен додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб. У разі подання до суду позовної заяви та документів, що додаються до неї в електронній формі, позивач зобов`язаний додати до позовної заяви доказ надсилання листом з описом вкладення іншим учасникам справи копій поданих до суду документів.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції через систему «Електронний суд» із заявою про відновлення втраченого судового провадження.
Ухвалою Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 06 січня 2023 року заяву ОСОБА_1 було залишено без руху для подання доказів надсилання особам які брали участь у справі, копій документів чи надання копій суду у паперовій формі.
На виконання ухвали, апелянтом було подано заяву, з якої вбачається, що відповідач ОСОБА_2 проживає на непідконтрольній Україні території, з якої відсутнє поштове сполучення, і не має електронного кабінету в ЄСІТС, тобто заявником було повідомлено суду про неможливість направлення ОСОБА_2 копії заяви із додатками ні поштою ні в електронному вигляді, проте судом першої інстанції дану обставину було проігноровано та безпідставно повернуто заяву про відновлення провадження.
Та обставина, що Луганська область, де проживає ОСОБА_2 , є тимчасово окупованою територією військами рф, де органи влади України не виконують своє функції є загальнодоступною, а тому суд першої інстанції мав звернути на це увагу при поверненні заяви.
Також як вірно було зазначено апелянтом, в даному випадку ним бул подана не позовна заява, а заява про відновлення провадження, на яку розповсюджується норми статті 491 ЦПК України.
Згідно частини третьої статті 8 Конституції України звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.
Європейський суд з прав людини, розглядаючи справи щодо порушення права на справедливий судовий розгляд, тлумачить вказану статтю як таку, що не лише містить детальний опис гарантій, надаваних сторонам у цивільних справах, а й захищає у першу чергу те, що дає можливість практично користуватися такими гарантіями, - доступ до суду.
Так, у справі «Bellet v. France», Європейський Суд з прав людини зазначив, що стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві.
Право на справедливий судовий розгляд також закріплено Міжнародним пактом про громадянські і політичні права та Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод (частина перша статті 6). Право на справедливий судовий розгляд охоплює і право кожного на доступ до правосуддя. У доктрині Європейського суду з прав людини та його практиці "право на суд" передбачено, зокрема, що особа повинна мати доступ до незалежного, неупередженого та компетентного суду.
У своєму рішенні в справі «Голдер проти Сполученого Королівства», 1975 р. суд відзначив: «Було б неприйнятним, на думку Суду, якби ч. 1 ст. 6 детально визначала процесуальні гарантії сторонам у судовому провадженні, не забезпечивши, насамперед, того, без чого користування такими гарантіями було б неможливим, а саме: доступу до суду. Характеристики "справедливості, публічності та оперативності судового провадження були б марними за відсутності судового провадження». Тож право на доступ до правосуддя має дуже важливе значення і без сумніву його необхідно вважати засадою.
Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції не врахував вищенаведені обставини, у зв`язку з чим зробив передчасний та помилковий висновок про повернення заяви, що призвело до неправильного вирішення питання та постановлення ухвали, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі.
За таких обставин, враховуючи вищевикладене апеляційну скаргу слід задовольнити, ухвалу Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 26 січня 2023 року скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 369, 379, 381, 382, 383, 384 ЦПК України,апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 задовольнити.
Ухвалу Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 26 січня 2023 року скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня  складення повного судового рішення.
Повний текст судового рішення складено 22 березня 2023 року.
Судді:                                                                                О.В. Халаджи
О.Д. Канурна
Т.В. Космачевська