ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"15" березня 2023 р.           Справа№ 910/1382/22
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Гончарова С.А.
суддів:            Яковлєва М.Л. 
          Шаптали  Є.Ю. 
 
за участю секретаря судового засідання Кузьмінській О.Р.,
за участю представника (-ів) згідно протоколу судового засідання від 15.03.2023

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго"
на рішення Господарського суду міста Києва від 10.11.2022 (повний текст складено 18.11.2022)
у справі № 910/1382/22 (суддя - Демидов В.О.)

за позовом Державного Підприємства "НАЦІОНАЛЬНА АТОМНА ЕНЕРГОГЕНЕРУЮЧА КОМПАНІЯ "ЕНЕРГОАТОМ" в особі відокремленого підрозділу "ЕНЕРГОАТОМ-ТРЕЙДИНГ" Державного Підприємства "НАЦІОНАЛЬНА АТОМНА ЕНЕРГОГЕНЕРУЮЧА КОМПАНІЯ "ЕНЕРГОАТОМ" 
до Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго"
про стягнення 1 016 810 731, 59 грн,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 10.11.2022 позовні вимоги задоволено частково. Закрито провадження у справі № 910/1382/22 в частині стягнення основного боргу у розмірі 886 314 176,67 грн на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України. Стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" на користь Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Енергоатом-Трейдинг" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" пеню у розмірі 27 088 613,92 грн, 3 % річних у розмірі 28 395 028,29 грн, інфляційні втрати у розмірі 75 012 912,71 грн та судовий збір у розмірі 868 350,00 грн.
07.12.2022 (згідно дати звернення до засобів поштового зв`язку) Приватне акціонерне товариство "Національна енергетична компанія "Укренерго" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою на рішення Господарського суду міста Києва від 10.11.2022 у справі № 910/1382/22, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 10.11.2022 у справі № 910/1382/22 в частині задоволених позовних вимог скасувати, та ухвалити постанову, якою відмовити у задоволені позовних вимог у відповідній частині.
Підставою для скасування рішення суду скаржник зазначив, що позивач (СВБ) у визначений ним час може виставити (надіслати) відповідний рахунок відповідачу; перебіг вищезгаданого триденного строку оплати починається після отримання відповідачем рахунка позивача. Без отримання відповідачем інформації про таке волевиявлення позивача (шляхом надсилання рахунка відповідачу) строк на оплату не починає свій перебіг і не може вважатися пропущеним; відповідно, підстави для нарахування пені, інфляційних втрат та 3% річних згідно зі ст. 625 ЦК України у такому разі відсутні.
Позивач, підмінюючи поняття «виставлення» та «направлення» намагається покласти на НЕК «Укренерго» додатковий обов`язок по сплаті коштів за період, в який зобов`язання НЕК «Укренерго» перед контрагентом, по факту, ще не виникнули.
Обґрунтовуючи апеляційну скаргу скаржник вказує, що кошти з поточного рахунка із спеціальним режимом використання оператора системи передачі перераховуються відповідно до правил ринку, зокрема, на поточні рахунки постачальників послуг з балансування та сторін, відповідальних за баланс, крім електропостачальників. Враховуючи зазначене, вбачається, що оператор системи передачі може розраховуватись з постачальником послуг з балансування та сторонами, відповідальними за баланс, виключно з поточного рахунка із спеціальним режимом користування.
Скаржник зазначає, що позивачем обрано неналежний спосіб захисту, так, обрання правильного способу захисту порушеного права в контексті ст. 75 Закону стосується не тільки основної суми заборгованості за врегулювання небалансів, а й стягнення трьох відсотків річних та інфляційних втрат, оскільки згідно з висновками Верховного Суду у постановах від 31.01.2018 у справі № 915/14/17, від 08.11.2019 y справі № 127/15672/16-ц, нарахування інфляційних втрат та трьох відсотків річних входять до складу грошового зобов`язання.
Апелянт звертає увагу суду, що не може спрямовувати на розрахунки на оплату позивачу кошти, отримані поза балансуючим ринком, всупереч їх цільовому призначенню.
Одночасно скаржник звертає увагу суду, що клопотав у суді першої інстанції щодо зменшення розміру штрафних санкцій, обґрунтовуючи заяву тим, що розмір штрафних санкцій є необґрунтовано великим з огляду на відсутність збитків позивача.
Згідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.12.2022, апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Гончаров С.А., судді Шаптала Є.Ю., Чорногуз М.Г.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 19.12.2022 витребувано у Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/1382/22 та відкладено вирішення питання щодо можливості відкриття, повернення, залишення без руху або відмови у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" на рішення Господарського суду міста Києва від 10.11.2022 до надходження матеріалів справи з Господарського суду міста Києва.
02.01.2023 від Господарського суду міста Києва до Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи 910/1382/22.
Головуючий суддя Гончаров С.А. з 26.12.2022 по 20.01.2023 перебував у щорічній відпустці.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 23.01.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" на рішення Господарського суду міста Києва від 10.11.2022 у справі №910/1382/22 та призначено до розгляду 15.03.2023 о 10 год. 00 хв. у приміщенні Північного апеляційного господарського суду (м. Київ, вул. Шолуденка, 1А, зал судових засідань №12).
У зв`язку з перебуванням судді Чорногуза М.Г., який входив до складу суду, у відпустці відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.03.2023, для розгляду апеляційної скарги у даній справі визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Гончаров С.А., судді Шаптала Є.Ю., Яковлєв М.Л.
09.02.2023 (згідно відтиску печатки вхідної кореспонденції канцелярії суду) позивач звернувся до Північного апеляційного господарського суду з відзивом на апеляційну скаргу, в якому заперечував проти доводів апеляційної скарги та просив суд залишити рішення господарського суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
Позивач обґрунтовував відзив тим, що з положень Правил ринку та Закону про ринок вбачається, що направленням рахунків є факт їх виставлення у Системі MMS, яка створена для оперативного і спрощеного обміну інформацією і проведення розрахунків між учасниками ринку, які мають до неї доступ. Уповноваженим на таке виставлення є НЕК «Укренерго» у ролі адміністратора розрахунків (АР). Іншого порядку направлення/виставлення рахунків не передбачено ні договором та Правилами ринку, ні Законом про ринок
Відзив також вмотивовано тим, що позивачем обрано спосіб захисту, який повністю відповідає вищезгаданим правовим нормам, зокрема статті 16 ЦК України (відшкодування майнової шкоди шляхом стягнення суми боргу, інфляційних втрат, 3% річних та пені) та статті 20 ГК України (застосування штрафних санкцій-пені). Зазначення апелянтом щодо необхідності формування позовних вимог, як стягнення з конкретного рахунку є маніпулятивним та безпідставним. Позивач, як управнена сторона, має право на отримання сум, заявлених у позовних вимогах, у силу положень договору (пункти 3.3.-3.4., 4.1., 4.2.) та приписів законодавства (статті 526, 625 ЦК України, статті 193, 343 ГК України). Яким чином та з яких конкретних рахунків буде здійснена така оплата боржником на користь кредитора значення не має, конкретизувати ці рахунки він не повинен, адже механізм та деталі виконання зобов`язання зі сплати визначаються саме зобов`язаною стороною.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 10.03.2023 прийнято справу № 910/1382/22 до провадження за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" на рішення Господарського суду міста Києва від 10.11.2022 у складі колегії суддів: головуючий суддя - Гончаров С.А., судді Шаптала Є.Ю., Яковлєв М.Л. Призначено до розгляду на 15.03.2023 о 10 год. 00 хв. у приміщенні Північного апеляційного господарського суду (м. Київ, вул. Шолуденка, 1А, зал судових засідань №12).
В судове засіданні 15.03.2023 з`явились представники обох сторін.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, заслухавши пояснення представника позивача, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, Північний апеляційний господарський суд встановив наступне.
Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 17.04.2019 між Державним підприємством "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Енергоатом-Трейдинг"  ДП "НАЕК "ЕНЕРГОАТОМ"  (далі - СВБ, сторона, відповідальна за баланс, позивач) та Приватним акціонерним товариством "Національна енергетична компанія "Укренерго" (далі - ОСП, оператор системи передачі, відповідач) укладено договір про врегулювання небалансів електричної енергії.
Договір укладено шляхом приєднання ВП «Енергоатом-Трейдинг», як СВБ до умов типового договору про врегулювання небалансів електричної енергії (заява-приєднання від 17.04.2019 № 0063-01012/21-150-08-19-00025).
У відповідь на заяву-приєднання НЕК «Укренерго» надіслало повідомлення від 17.04.2019 вих. № 01/13933, яким проінформувало ВП «Енергоатом-Трейдинг» про приєднання до умов договору про врегулювання небалансів електричної енергії та долучення до реєстру учасників ринку.
Відповідно до цього повідомлення, ідентифікатор договору - № 0063-01012 та дата акцептування - 17.04.2019.
У договірних відносинах щодо врегулювання небалансів електричної енергії, НЕК «Укренерго» виступає, як ОСП (оператор системи передачі).
В частині виконання розрахункових операцій, виставлення рахунків, НЕК «Укренерго» виступає в ролі АР (адміністратора розрахунків) на ринку електричної енергії.
На дату виникнення спірних правовідносин діяли такі редакції договору:
- Договір, затверджений наказом НЕК «Укренерго» про затвердження умов договору про врегулювання небалансів електричної енергії від 21.12.2020 № 709 (далі - редакція 1);
- Договір, затверджений наказом НЕК «Укренерго» про затвердження умов договору про врегулювання небалансів електричної енергії від 05.01.2021 № 6 (далі - редакція 2);
- Договір, затверджений наказом НЕК «Укренерго» про затвердження умов договору про врегулювання небалансів електричної енергії від 25.02.2021 № 111 (далі - редакція 3);
- Договір, затверджений наказом НЕК «Укренерго» про затвердження умов договору про врегулювання небалансів електричної енергії від 16.03.2021 № 141 (далі - редакція 4);
- Договір, затверджений наказом НЕК «Укренерго» про затвердження умов договору про врегулювання небалансів електричної енергії від 01.06.2021 № 303 (далі - редакція 5).
У пунктах 1.1 - 1.4 договору визначено, що цей договір є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови врегулювання небалансів електричної енергії СВБ, у тому числі її балансуючої групи. Цей договір є договором приєднання в розумінні статті 634 ЦК України, умови якого мають бути прийняті іншою Стороною не інакше, як шляхом приєднання до запропонованого Договору в цілому.
Відповідно до пункту 1.6 договору в редакції 1, пункту 1.4 договору в редакціях 2-5 ОСП врегульовує небаланси електричної енергії з СВБ у порядку, визначеному Законом України «Про ринок електричної енергії» та правилами ринку, затвердженими постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 № 307 (далі- Правила ринку).
Згідно з пунктом 1.7 договору в редакції 1, пункту 1.5 договору в редакціях 2-5 врегулюванням небалансів електричної енергії є вчинення СВБ правочинів щодо купівлі- продажу електричної енергії доплати платежів відповідно до Правил ринку.
Відповідно до пункту 2.1 договору (всіх редакцій Договору), вартість небалансів електричної енергії та суми платежів, що передбачені до сплати зі сторони СВБ та ОСП розраховуються АР для кожного розрахункового періоду доби відповідно до Правил ринку.
Підпунктом 6 пункту 3.4 договору (всіх редакцій договору), СВБ має право отримувати плату за електричну енергію, продану ОСП за результатом врегулювання небалансів на ринку електричної енергії та за результатом інших платежів, передбачених Правилами ринку.
У свою чергу ОСП зобов`язаний проводити розрахунки з СВБ у порядку та в терміни, визначені Правилами ринку (підпункт 3 пункт 3.3 всіх редакцій договору)
Відповідно до пункту 4.2 договору (всіх редакцій) передбачено, що у разі несвоєчасного виконання грошових зобов`язань після підписання сторонами акта купівлі- продажу електричної енергії для врегулювання небалансів та сплати інших платежів винна Сторона сплачує іншій стороні пеню в розмірі 0,01 % за кожний день прострочення від суми простроченого платежу, але не більше розміру облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який стягується пеня.
Подання платіжних документів здійснюється сторонами відповідно до Правил ринку (п. 5.6 договору).
Відповідно до актів купівлі-продажу електричної енергії для врегулювання небалансів та сплати інших платежів за період з січня 2021 по грудень 2021 ОСП отримав, а СВБ поставила електричну енергію для врегулювання небалансів загальною вартістю 1 881 609 133, 40 грн (з ПДВ).
У свою чергу СВБ отримала, а ОСП поставив електричну енергію для врегулювання небалансів загальною вартістю 176 674 016,54 грн (з ПДВ), що підтверджується відповідними актами, доданими до матеріалів справи.
В Системі АР сформував відповідні рахунки-фактури.
СВБ оплатив рахунки у встановлені строки, проте НЕК «Укренерго» допущено порушення строків оплати електричної енергії для врегулювання небалансів на користь позивача за період з січня 2021 по грудень 2021.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що враховуючи дати розміщення АР відомостей щодо обсягу та вартості небалансів електричної енергії за спірний період, що має бути сплачена зі сторони відповідача на користь позивача (СВБ) у Системі розрахунків за небаланси електричної енергії, строк на оплату починає свій перебіг з наступного дня після спливу чотириденного строку, встановленого у пункті 7.7.4 Правил ринку, а у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх грошових зобов`язань за договором, позивачем нарахована відповідачу пеня, 3% річних та інфляційні втрати, які він просить стягнути з останнього разом з сумою основного боргу.
Розглянувши апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго", колегія суддів дійшла висновку, що вона не підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно з ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).
Згідно з ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Частиною 1 ст. 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.
Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином (ч. 7 ст. 193 Господарського кодексу України).
Спір у даній справі виник у зв`язку з несвоєчасним, на думку позивача, виконанням відповідачем обов`язку щодо оплати вартості небалансів відповідно до виставлених рахунків.
У свою чергу ОСП зобов`язаний проводити розрахунки з СВБ у порядку та в терміни, визначені Правилами ринку (підпункт 3 пункт 3.3 всіх редакцій Договору)
У пункті 1.1.1 Правил ринку визначено, що ці Правила визначають порядок реєстрації учасників ринку, порядок та вимоги до забезпечення виконання зобов`язань за договорами про врегулювання небалансів електричної енергії, правила балансування, правила функціонування ринку допоміжних послуг, порядок проведення розрахунків на балансуючому ринку та ринку допоміжних послуг, порядок виставлення рахунків, порядок внесення змін до цих Правил, положення щодо функціонування ринку при виникненні надзвичайної ситуації в об`єднаній енергетичній системі України.
Відповідно до пункту 1.1.2 Правил ринку система управління ринком - програмно-інформаційний комплекс, що включає низку підсистем, що забезпечують управління всіма необхідними базами даних, реєстрами та виконання розрахунків, що визначені цими Правилами.
У пункті 1.1.4 Правил ринку викладено значення таких скорочень, що застосовуються в цих Правилах, а саме: АР - адміністратор розрахунків; СВБ - сторона, відповідальна за баланс; ОСП - оператор системи передачі.
Відповідно до пункту 1.11.1 Правил ринку за допомогою системи управління ринком здійснюється управління всіма процесами, зокрема, виконанням необхідних розрахунків, реєстрацією ринкових даних і результатів.
Пунктом 1.11.8 Правил ринку визначено, що АР надає кожному учаснику ринку через його персональний кабінет доступ до записів даних розрахунків, що створив АР щодо цього учасника ринку, відповідно до інструкції з користування системою управління ринком.
Система управління ринком забезпечує: 1) прогнозування загального навантаження; 2) проведення аукціонів на придбання ДП; 3) повідомлення результатів аукціонів на ДП; 4) адміністрування графіків виробництва/ споживання; 5) подання пропозицій на балансуючу електричну енергію; 6) проведення розрахунків за небаланси електричної енергії; 7) видачу ОСП команд з балансування в режимі реального часу ППБ; 8) проведення розрахунків на ринку (виконання всіх розрахункових процесів), включаючи адміністрування остаточних позицій СВБ та розрахунку розмірів дебетів/кредитів рахунків учасників ринку; 9) обмін інформацією з учасниками ринку і функціонування необхідних баз даних; 10) ведення реєстрів учасників ринку з можливістю зазначення відповідних ролей; 11) інтерфейс і зв`язок з програмним забезпеченням РДН і ВДР, якими управляє ОР; 12) інтерфейс і зв`язок з системою прогнозування виробництва електричної енергії з ВДЕ, що продають електричну енергію гарантованому покупцю за "зеленим" тарифом, що працює в режимі, близькому до реального часу, управління якою здійснює гарантований покупець; 13) адміністрування комерційного обліку; 14) інтерфейс з системою диспетчерського управління і збору даних (SCADA); 15) інтерфейс та зв`язок з платформою моніторингу Регулятора; 16) інтерфейс та зв`язок з платформою прозорості ENTSO-E.
Згідно з пунктом 5.13.10 Правил ринку АР використовує систему розрахунків за небаланси електричної енергії для проведення відповідних розрахунків, дебетувань/кредитувань ринкових рахунків СВБ для платежів і зборів при розрахунках за небаланс. Система розрахунків за небаланси електричної енергії є частиною системи управління ринком та містить інформацію про ринкові рахунки СВБ.
Відповідно до пункту 7.3.1 Правил ринку АР на щоденній основі надсилає платіжний документ кожній СВБ із зазначенням суми, що СВБ зобов`язана сплатити АР, або суми, що АР зобов`язаний сплатити СВБ через її небаланси електричної енергії протягом відповідного періоду.
Цикл рахунків та платежів для розрахунків врегульований пунктом 7.6 Правил ринку.
У редакції Правил ринку, із змінами, внесеними згідно з Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 28.02.2020 № 516, до пункту 7.6 внесені наступні зміни:
- 7.6.1. Платіжні документи для торгового дня надаються відповідним учасникам ринку на другий робочий день після цього дня;
- 7.6.2. Платіжні документи для торгового місяця (стосовно оплати наданих ДП) надаються відповідним учасникам ринку на восьмий робочий день після останнього дня місяця;
- 7.6.3. Оплата платіжного документа з банківського рахунку учасника ринку на банківський рахунок АР здійснюється протягом двох банківських днів з дати направлення платіжного документа;
- 7.6.4. Оплата платіжного документа з банківського рахунку АР на банківський рахунок учасника ринку здійснюється протягом чотирьох банківських днів з дати направлення рахунка.
Виходячи зі змісту спірних правовідносин сторін та аналізу приписів Правил ринку, судом встановлено, що обов`язком щодо формування, надсилання платіжних документів та здійснення розрахунків між учасниками ринку (в даному випадку ОСП та СВБ) в Системі наділений саме адміністратор розрахунків.
Отже, у розумінні положень Правил ринку, з урахуванням змісту договору, направлення (надсилання, виставлення) рахунків на оплату учасникам ринку здійснюється АР через систему управління ринком, зокрема, систему розрахунків за небаланси електричної енергії.
У постанові Верховного Суду від 21 грудня 2021 року у справі № 910/15364/20 зазначено, що у розумінні положень Правил ринку, з урахуванням змісту укладеного договору, направлення (надсилання, виставлення) рахунків на оплату учасникам ринку здійснюється адміністратором розрахунків через систему управління ринком, зокрема, систему розрахунків за небаланси електричної енергії (пункт 13 постанови).
Враховуючи пункт 7.6.4 Правил ринку, суд зазначив, що строк на оплату платіжного документа здійснюється протягом чотирьох днів з дати направлення рахунків АР у Системі (пункт 14 постанови).
Враховуючи викладене, колегія суддів відхиляє доводи скаржника в частині ненадання підтверджень отримання відповідачем надісланих йому рахунків, оскільки Правилами ринку та умовами договору не передбачено направлення рахунків у інший спосіб, а тому колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що належним підтвердження їх направлення (формування) адміністратором розрахунків у системі розрахунків за небаланси електричної енергії (пункт 15 постанови)
Аналогічний висновок викладений і у постанові Верховного Суду від 13 вересня 2022 року у справі № 910/8901/20.
З огляду на вказане суд першої інстанції вірно вказує, що посилання відповідача щодо того, що позивач не надано підтверджень щодо отримання відповідачем надісланих йому рахунків судом відхиляються, оскільки Правилами ринку та умовами Договору не передбачено направлення рахунків у інший спосіб, а тому суд вважає належним їх направлення (формування) АР у системі розрахунків за небаланси електричної енергії.
Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Приписами статті 611 Цивільного кодексу України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.
Суд зазначає, що у разі прострочення грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити грошові кошти, але неправомірно не сплачує їх, підлягають стягненню відсотки річних відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України.
З урахуванням приписів статті 549, частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України та статті 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" правовими наслідками порушення грошового зобов`язання, тобто зобов`язання сплатити гроші, є обов`язок сплатити не лише суму основного боргу, а й неустойку (якщо її стягнення передбачене договором або актами законодавства), інфляційні нарахування, що обраховуються як різниця добутку суми основного боргу на індекс (індекси) інфляції, та проценти річних від простроченої суми основного боргу.
Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Як вбачається з аналізу статей 612, 625 Цивільного кодексу України право кредитора вимагати сплату боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних, які не є штрафними санкціями, є способом захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору.
Судом встановлено, що дії відповідача є порушенням умов договору, що є підставою для захисту майнових прав та інтересів позивача, відповідно до норм статті 625 Цивільного кодексу України.
У постанові Верховного Суду від 21 грудня 2021 року у справі № 910/15364/20 викладено правовий висновок, що оскільки судами попередніх інстанцій встановлено прострочення відповідачем оплати рахунків за небаланси електричної енергії, частина друга статті 625 ЦК України підлягає застосуванню до правовідносин, які виникли у цій справі.
Позивачем нараховано та заявлено до стягнення з відповідача 28 395 028,29 грн - 3% річних та 75 012 912,71 грн інфляційних втрат.
Перевіривши розрахунок 3 % річних та інфляційних втрат, з урахуванням умов договору, прострочення відповідачем сплати грошового зобов`язання, Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги про стягнення 3 % річних та інфляційних втрат підлягають задоволенню повністю, а саме, у розмірі 28 395 028,29 грн - 3% річних та 75 012 912,71 грн інфляційних втрат за визначений позивачем період.
В свою чергу, доводи апелянта в частині того, що він не міг користуватися коштами, належними до сплати позивачеві, через те, що вони знаходилися на поточному рахунку зі спеціальним режимом використання та через «особливий порядок розрахунків» за його допомогою визначений статтею 75 Закону про ринок, а тому він вважає, що відсутні підстави для нарахування інфляційних втрат та 3% річних, колегією суддів відхиляються як необґрунтовані з огляду на наступне.
Фактом користування грошовими коштами вже є факт їх самої несплати на користь кредитора у встановлений строк. Користування коштами, належними до сплати кредиторові не означає буквальне використання коштів на власні цілі чи фізичне перебування коштів, які належать до сплати, на рахунках боржника. Навіть якщо кошти на рахунках боржника відсутні і не сплачуються кредитору, вважається, що боржник ними користується, адже він має невиконане, непогашене зобов`язання перед кредитором і для кредитора не має правового значення джерело, з якого боржник залучить кошти для оплати. В цьому контексті особливості рахунків, на яких знаходяться кошти, належні до сплати, не мають правового значення.
Відповідно до пункту 6.20 постанови Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 у справі № 910/1238/17 термін «користування чужими грошовими коштами» може використовуватися у двох значеннях. Перше це одержання боржником (як правило, за плату) можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу. Друге значення прострочення виконання грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити гроші, але неправомірно не сплачує їх.
Відтак, доводи відповідача щодо необгрунтованості стягнення 3 % річних та інфляційних втрат, через неможливість користування коштами на рахунку, спростовуються і відхиляються.
Позивач також нарахував та просить стягнути з відповідача 27 088 613,92 грн пені, одночасно, відповідачем заявлено клопотання про зменшення суми штрафних санкцій.
За приписами статті 233 Господарського кодексу України суд має право зменшити розмір санкцій, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.
Згідно з частиною 3 статті 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.
При цьому, ні у зазначеній нормі, ні в чинному законодавстві України не міститься переліку виняткових випадків (обставин, які мають істотне значення), за наявності яких господарським судом може бути зменшено неустойку, тому вирішення цього питання покладається безпосередньо на суд, який розглядає відповідне питання з урахуванням всіх конкретних обставин справи в їх сукупності.
Відсутність чи невисокий розмір збитків може бути підставою для зменшення судом розміру неустойки, що стягується з боржника. Вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки, яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки розміру збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причини неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення у виконанні зобов`язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків.
При застосуванні частини 3 статті 551 Цивільного кодексу України та статті 233 Господарського кодексу України слід мати на увазі, що поняття "значно" та «надмірно» є оціночними і мають конкретизуватися судом у кожному конкретному випадку. При цьому слід враховувати, що правила частини третьої статті 551 Цивільного кодексу України та ст. 233 Господарського кодексу України направлені на запобігання збагаченню кредитора за рахунок боржника, недопущення заінтересованості кредитора у порушенні зобов`язання боржником. Вказану позицію висловлено Верховним Судом у постанові від 06.03.2019 у справі 916/4692/15.
Оцінюючи вказані доводи відповідача судом першої інстанції обґрунтовано враховано, що згідно з частинами 1-3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Принцип змагальності процесу означає, що кожній стороні повинна бути надана можливість ознайомитися з усіма доказами та зауваженнями, наданими іншою стороною, і відповісти на них (п. 63 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїс-Матеос проти Іспанії» від 23 червня 1993 ).
Захищене статтею 6 Європейської конвенції з прав людини право на справедливий судовий розгляд також передбачає право на змагальність провадження. Кожна сторона провадження має бути поінформована про подання та аргументи іншої сторони та має отримувати нагоду коментувати чи спростовувати їх.
Дія принципу змагальності ґрунтується на переконанні: протилежність інтересів сторін найкраще забезпечить повноту матеріалів справи через активне виконання сторонами процесу тільки їм притаманних функцій. Принцип змагальності припускає поєднання активності сторін у забезпеченні виконання ними своїх процесуальних обов`язків із забезпеченням судом умов для здійснення наданих їм прав.
До того ж, суд першої інстанції обґрунтовано зазначає, що однією з засад здійснення господарського судочинства у відповідності до статті 2 Господарського процесуального кодексу України є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.
В свою чергу відповідачем належним чином доказово не обґрунтовано суду обставин, які б давали достатньо підстав для зменшення розміру пені, ані під час розгляду справи у суді першої інстанції, ані під час апеляційного провадження.
Таким чином, враховуючи баланс інтересів обох учасників судового процесу, з огляду на те, що фактично заява відповідача позбавлена належного доказового обґрунтування, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого та законного висновку щодо залишення вказаної заяви без задоволення.
Відповідно до статті 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.
Статтею 546 Цивільного кодексу України передбачено, що виконання зобов`язань може забезпечуватись згідно з договором неустойкою, яку боржник повинен сплатити в разі неналежного виконання зобов`язань.
Відповідно до статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання за кожний день прострочення виконання.
Частина 2 статті 551 Цивільного кодексу України визначає, що якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.
Відповідно до пункту 4.2 договору (всіх редакцій договору) передбачено, що у разі несвоєчасного виконання грошових зобов`язань після підписання сторонами Акта купівлі-продажу електричної енергії для врегулювання небалансів та сплати інших платежів винна Сторона сплачує іншій стороні пеню в розмірі 0,01 % за кожний день прострочення від суми простроченого платежу, але не більше розміру облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який стягується пеня.
В силу положень частини 6 статті 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.
Відповідно до частини 2 статті 343 Господарського кодексу України, платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.
Перевіривши розрахунок пені, з урахуванням умов договору, прострочення відповідачем сплати грошового зобов`язання, колегія суддів вважає правомірним висновок суду першої інстанції, що позовні вимоги в частині стягнення пені підлягають задоволенню повністю у розмірі 27 088 613,92 грн за визначений позивачем період.
В свою чергу, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що позивачем обрано вірний спосіб захисту.
Так, відповідно до частини 2 статті 20 ГК України кожний суб`єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів. Права та законні інтереси зазначених суб`єктів захищаються шляхом, зокрема, застосування штрафних санкцій; іншими способами, передбаченими законом.
Згідно з частиною 2 статті 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, серед іншого, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. 
Тобто, позивачем обрано спосіб захисту, який повністю відповідає вищезгаданим правовим нормам, зокрема статті 16 ЦК України (відшкодування майнової шкоди шляхом стягнення суми боргу, інфляційних втрат, 3% річних та пені) та статті 20 ГК України (застосування штрафних санкцій-пені). 
Зазначення апелянтом щодо необхідності формування позовних вимог, як стягнення з конкретного рахунку є безпідставним. В свою чергу, позивач, як управнена сторона, має право на отримання сум, заявлених у позовних вимогах, у силу положень договору (пункти 3.3.-3.4., 4.1., 4.2.) та приписів законодавства (статті 526, 625 ЦК України, статті 193, 343 ГК України). 
Яким чином та з яких конкретних рахунків буде здійснена така оплата боржником на користь кредитора значення не має, конкретизувати ці рахунки він не повинен, адже механізм та деталі виконання зобов`язання зі сплати визначаються саме зобов`язаною стороною.
Аналогічна позиція викладена у висновку Верховного Суду в постанові від 08.06.2022 у справі № 910/6636/21. 

Окрім цього колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що сума основного боргу в розмірі 886 314 176,67 грн була сплачена відповідачем після відкриття провадження у справі, а тому провадження в частині стягнення 886 314 176,67 грн заборгованості обґрунтовано та правомірно закрито судом першої інстанції, відповідно до пункту 2 частини 1 статті 231 ГПК України, у зв`язку з відсутністю предмета спору. Апеляційна скарга не містить доводів щодо оскарження рішення у вказаній частині.
Згідно зі ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Положеннями ст. 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
В силу ст. 79 ГПК України, наявність обставини, на яку сторона покликається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст. 86 Господарського процесуального кодексу України).
Судом враховується, що Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" у рішенні від 18.07.2006 та у справі "Трофимчук проти України" у рішенні від 28.10.2010 зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент сторін. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у держава
З огляду на викладене, судова колегія приходить до висновку про те, що апеляційна скарга Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" на рішення Господарського суду міста Києва від 10.11.2022 у справі №910/1382/22 є необґрунтованою та такою, що задоволенню не підлягає.
У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на скаржника.
Керуючись ст. 2, 129, 269, 270, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст. 276, 281 - 282 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" - залишити без задоволення.
Рішення Господарського суду міста Києва від 10.11.2022 у справі № 910/1382/22 - залишити без змін.
Судові витрати, за перегляд ухвали у суді апеляційної інстанції, покласти на Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго".
Матеріали справи повернути до Господарського суду міста Києва.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку, передбаченому ст. 286 - 291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст складено 21.03.2023

Головуючий суддя                                                            С.А. Гончаров 

Судді                                                                                М.Л. Яковлєв

                                                                                Є.Ю. Шаптала