ПОСТАНОВА 
Іменем України

24 січня 2023 року                                                         м. Кропивницький

справа № 404/9095/19
провадження № 22-ц/4809/204/23 

Кропивницький апеляційний суд у складі:

               головуючого судді - Письменного О.А., 
               суддів - Голованя А.М., Дьомич Л.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» на рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда у складі судді Варакіної Н.Б. від 29 вересня 2022 року у справі за позовом  Акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, - 

встановив:
У грудні 2019 року Акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК» звернулося в суд із зазначеним позовом, мотивуючи його тим, що ОСОБА_2 , відповідно до укладеного договору № б/н 19.09.2006, отримав кредит у розмірі 8000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 25.04.2014. Спадкоємцем померлого ОСОБА_2 є ОСОБА_1 , оскільки на час відкриття спадщини постійно проживала разом із спадкодавцем. 
Банк зазначив, що на виконання вимог ч.2 ст. 1281 ЦК України, 28.01.2019 була направлена претензія кредитора до Кропивницької міської державної нотаріальної контори № 1. 19.04.2019 банк отримав відповідь Кропивницької міської державної нотаріальної контори №2, в якій зазначалось, що спадкоємці ОСОБА_2 із заявами про прийняття чи відмову від спадщини до нотаріальної контори звертались, а спадкова справа була заведена на підставі претензії АТ КБ «ПРИВАТБАНК».
30.08.2019 банком було направлено ОСОБА_1 лист-претензію, як до спадкоємця, яка постійно проживала зі спадкодавцем по АДРЕСА_1 , але жодних дій нею не було виконано.
Позивач вказав, що станом на дату смерті заборгованість позичальника перед банком за кредитним договором № б/н від 19.09.2006 становить 8113,27, яка складається з 7942,71 грн. – заборгованість за кредитом; 170,56 – заборгованість за відсотками.
Посилаючись на ці обставини, банк просив стягнути з ОСОБА_1 на його користь зазначену суму боргу.
Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 29 вересня 2022 року у задоволенні позову відмовлено. 
В апеляційній скарзі скаржник, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення судом норм процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення вимог. 
Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга  задоволенню не підлягає з наступних підстав. 
Судом встановлено, 19.09.2006 між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 укладено договір б/н про отримання кредиту в розмірі 8000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору.
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть виданого 25.04.2014міським відділом по державній реєстрації смертей реєстраційної служби Кіровоградського міського управління юстиції, актовий запис №1140 (а.с. 17).
28.01.2019 року позивач направив претензію кредитора до Кропивницької міської державної нотаріальної контори № 1 (а.с. 20).
25.03.2019 позивачем отримано відповідь в якій зазначалось, що претензію кредитора переслано до Кропивницької міської державної нотаріальної контори №2, за місцем заведення спадкової справи.
19.04.2019 року позивач отримав відповідь від Кропивницької міської державної нотаріальної контори №2, в якій зазначалось, що померлого ОСОБА_2 із заявами про прийняття чи відмову від спадщини до нотаріальної контори не звертались та спадкова справа була заведена на підставі претензії АТ КБ «ПриватБанк». Дану відповідь позивач отримав 19.04.2019 (а.с. 21).
30.08.2019 року до ОСОБА_1 направлено лист – претензію, згідно яких позивач пред`явив свої вимоги, але ніяких дій не було виконано (а.с. 22).
Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем по справі не надано належних та допустимих доказів того, що саме відповідач прийняла після смерті позичальника спадщину, отримання нею у спадщину будь-якого майна, що належало померлому ОСОБА_2 , а також дотримання строків пред`явлення претензії до спадкоємців. 
Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Відповідно до статті 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
За змістом статті 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Відповідно до частини другої статті 1220 ЦК України,часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.
Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.
Дії, які свідчать про прийняття спадщини спадкоємцем, визначені у частинах третій, четвертій статті 1268, статті 1269 ЦК України.
Згідно з частиною третьою статті 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
Відповідно до частини першої статті 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.
Частиною 5 ст. 1268 ЦК України передбачено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
Згідно з частиною першою статті 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.
Оскільки після смерті боржника зобов`язання з повернення кредиту входять до складу спадщини, то умови кредитного договору щодо строків повернення кредиту чи сплати його частинами не застосовуються, а підлягають застосуванню норми статті 1282ЦК України щодо обов`язку спадкоємців задовольнити вимоги кредитора у порядку, передбаченому частиною другою цієї статті.
Згідно з частиною першою статті 1282 ЦК України,спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.
Відповідно до абзацу 2 частини другої статті 1282 ЦК України, у разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.
Таким чином, у разі смерті спадкодавця спадкоємці, які прийняли спадщину і не відмовились від її прийняття, замінюють його особу у всіх правовідносинах, що існували на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті спадкодавця.
Отже, за правилами статей 1281, 1282 ЦК України, спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.
Спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.
У будь-якому випадку підлягає з`ясуванню коло осіб, які не лише визначені в законі або в заповіті як спадкоємці, але й прийняли спадщину у спосіб, визначений законом. Такий висновок зумовлений застереженням статті 1281 ЦК України щодо пред`явлення кредитором вимог лише до тих спадкоємців, які прийняли спадщину.
Такі ж правові висновки зроблені Верховним Судом у Постановах від 13 лютого 2019 року у справі № 336/5443/16, провадження № 61-34319св18, від 17 липня 2019 року у справі № 562/2411/16-ц, провадження № 61-34931св18, від 06 листопада 2019 року у справі № 279/7765/15-ц, провадження № 61-28853св18, підстав відступити від яких не встановлено.
Відповідно до ст. 129 Конституції України, реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення перед судом переконливості своїх вимог є конституційною гарантією.
Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 62 цього Кодексу.
Відповідно до ч.6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.
Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що позивачем по справі не надано належних та допустимих доказів того, що відповідач отримала у спадщину будь-яке майно, що належало померлому ОСОБА_2 за життя, оскільки як вбачається з відповіді Кропивницької міської державної нотаріальної контори № 2 від 28.03.2019, після померлого ОСОБА_2 була заведена спадкова справа за претензією кредитора АТ КБ «ПРИВАТБАНК» (а.с.21), що свідчить про те, що відповідач не зверталася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після померлого ОСОБА_2 . 
Крім того, позивачем по справі не надано належних та допустимих доказів належності спадкодавцю будь-якого рухомого чи нерухомого майна,так і його вартості.
Слід зауважити, що при вирішенні спору про стягнення з спадкоємця коштів для задоволення вимог кредитора встановленню підлягають обставини, пов`язані із з`ясуванням кола спадкоємців, належності спадкодавцю будь-якого рухомого чи нерухомого майна, вартості отриманого спадкоємцями майна та дотримання кредитором законодавчо визначеного строку пред`явлення вимоги до спадкоємців боржника.
Як вбачається із матеріалів справи, позивачем по справі не було подано ні до суду першої інстанції, ні до суду апеляційної інстанції, доказів наявності спадкового майна, яке залишилось після смерті позичальника та клопотань про встановлення обсягу спадкового майна суду апеляційної інстанції не заявлялось.
При цьому реєстрація боржника ОСОБА_2 та відповідача за однією адресою не є безумовною підставою для висновку про обов`язок відповідача задовольнити вимоги кредитора, оскільки сам факт реєстрації не підтверджує належність домоволодіння, в якому зареєстровані боржник та відповідач боржнику ОСОБА_2 .
У спадкоємців виникає зобов`язання задовольнити вимоги кредитора лише в межах майна, одержаного у спадщину.
Враховуючи недоведеність позивачем факту наявності та об`єму спадкового майна після смерті ОСОБА_2 , у межах вартості якого спадкоємці останнього несуть відповідальність перед кредитором, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції про необґрунтованість позову банку до ОСОБА_1 .
Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, тому відповідно до  ч.1 ст. 375 ЦПК  України, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381 - 384 ЦПК України, суд, - 

постановив:
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» залишити без задоволення.
Рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 29 вересня 2022 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Судді: 

О.А.Письменний А.М. Головань Л.М. Дьомич