ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/205/23 Справа № 199/8393/22 	  	Суддя у 1-й інстанції - МАШКІНА Н. В. Суддя у 2-й інстанції - Крот С. І.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

21 березня 2023 року                                                                м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі: головуючого судді Крот С.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника особи, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 адвоката Логойди О.В. на постанову Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 26 грудня 2022 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 850 грн. та стягнуто в дохід держави судовий збір у сумі 496,20 грн.,

за участю:
особи, що притягується 
до адміністративної відповідальності,                          ОСОБА_1 , 
захисника                                                        Логойди О.В.,
потерпілого                                                         ОСОБА_2 , 
представника потерпілого                                        Торубарова А.В.,
водія-учасника ДТП                                                 ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

Згідно постанови Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 26 грудня 2022 року водій ОСОБА_1 24 жовтня 2022 року о 08.20 год. в м.Дніпрі по вул.Янтарна в районі буд.45, керуючи автомобілем MERCEDES-BENZ Е220, д.н.з. НОМЕР_1 , в порушення п.12.3 ПДР України при виникненні небезпеки або перешкоди для руху, яку водій об`єктивно спроможний був виявити, не вжив заходів для зменшення швидкості руху аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди, та скоїв зіткнення з автомобілем ВАЗ 2102, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , який внаслідок удару здійснив некерований рух та скоїв зіткнення з транспортним засобом VOLKSVAGEN TRANSPORTER, д.н.з. НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_3 . В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.
В апеляційній скарзі захисник просить постанову суду скасувати, винести нову постанову, якою провадження закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.
Обґрунтовуючи свої апеляційні вимоги посилається на те, що суд прийшов до безпідставного висновку про відсутність факту гальмування, оскільки не врахував, що дорожнє покриття було мокре після дощу, а на ділянках мокрої дороги ковзне колесо не залишає слідів, а також той факт, що автомобіль ОСОБА_1 . оснащений гальмівною системою з антиблокуючим пристроєм, який створює певні складнощі при фіксації слідів гальмування. Звертає увагу, що автомобіль потерпілого безпосередньо перед ДТП виїхав на головну дорогу, по якій рухався ОСОБА_1 , із прилеглої другорядної дороги, чим створив зміну дорожньої обстановки. Вказує, що показання потерпілого спростовуються показаннями ОСОБА_1 та ОСОБА_3 . Вважає, що ДТП відбулось саме внаслідок порушення потерпілим вимог п.10.1 ПДР України. 
Суд апеляційної інстанції, заслухавши учасників справи, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, дійшов наступного висновку.
       Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого прийняти мотивоване законне рішення.
Адміністративним порушенням відповідно до ст. 124 КУпАП визначається порушення учасниками дорожнього руху Правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна. 
       При цьому положеннями п. 12.3 ПДР України передбачено, що у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.
       Дослідженням матеріалів справи встановлено, що суд першої інстанції у відповідності до вищезазначених вимог закону належним чином з`ясував обставини справи, оскільки викладені в постанові висновки суду про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, ґрунтуються на доказах, що містяться в матеріалах даної справи та фактичних обставинах ДТП, а саме: протоколі про адміністративне правопорушення, складеному уповноваженою особою з дотриманням вимог, передбачених ст.ст. 254 - 256 КУпАП; схемі місця ДТП, на якій зображена дорога, де відбулась подія зіткнення, попередні напрямки руху водіїв, місце зіткнення транспортних засобів та їх розташування після цього; фототаблицях з місця ДТП, які доповнюють повну картину дорожніх умов та обстановки на місці ДТП; поясненнях водіїв — учасників ДТП, наданих під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, у судах першої та апеляційної інстанцій, а також іншими наявними доказами у справі. 
       Таким чином, встановлені обставини в їх сукупності об`єктивно і в повній мірі підтверджують факт наявності у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. 
       Об`єктивних підстав ставити під сумнів достовірність і належність доказів та обставин ДТП, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення, по справі не вбачається. 
       Посилання захисника на те, що судом першої інстанції не було встановлено усі обставини ДТП та не надано оцінку доводам сторони захисту, не знайшли свого підтвердження матеріалами справи.
       Так, судом першої інстанції на підставі протоколу про адміністративне правопорушення та пояснень водіїв — учасників ДТП було встановлено, що ОСОБА_1 24 жовтня 2022 року о 08.20 год. в м.Дніпрі по вул.Янтарна в районі буд.45, керуючи автомобілем MERCEDES-BENZ Е220, д.н.з. НОМЕР_1 , в порушення п.12.3 ПДР України при виникненні небезпеки або перешкоди для руху, яку водій об`єктивно спроможний був виявити, не вжив заходів для зменшення швидкості руху аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди, та скоїв зіткнення з автомобілем ВАЗ 2102, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , який внаслідок удару здійснив некерований рух та скоїв зіткнення з транспортним засобом VOLKSVAGEN TRANSPORTER, д.н.з. НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_3 .
       Викладене також узгоджується з відомостями, що містяться у схемі місця ДТП, на якій зазначено та зображено ділянку дороги, де відбулось ДТП, попередні напрямки руху водіїв, місце зіткнення транспортних засобів та їх розташування після цього, при цьому з наявних на схемі місця ДТП відомостей з урахуванням пояснень ОСОБА_2 слідує, що зіткнення відбулось на середині проїжджої частини дороги.
       При цьому механізм заподіяння видимих пошкоджень автомобілів MERCEDES-BENZ Е220, д.н.з. НОМЕР_1 , та ВАЗ 2102, д.н.з. НОМЕР_2 , які зафіксовані у схемі місця ДТП та на фототаблицях, а саме передньою лівою частиною автомобіля MERCEDES-BENZ з задньою правою частиною автомобіля ВАЗ, повністю відповідає події ДТП, викладеної в протоколі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 .
       Вказані обставини також підтверджуються поясненнями ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які вказували, що ОСОБА_2 знаходився на головній дорозі і виконував маневр повороту ліворуч, ввімкнувши показник лівого повороту, знизивши швидкість руху аж до зупинки, пропускаючи зустрічний автомобіль.
       Враховуючи викладене суд першої інстанції прийшов до обгрунтованого висновку про те, що в даній дорожній обстановці автомобіль ВАЗ слід вважати перешкодою для руху автомобіля MERCEDES-BENZ, водій якого мав діяти відповідно до п.12.3 ПДР України, тобто в разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.
       Суд першої інстанції обгрунтовано критично оцінив пояснення ОСОБА_1 про те, що він намагався зупинити автомобіль, оскільки схемою ДТП підтверджується лише спроба ОСОБА_1 об`їхати виявлену ним перешкоду справа, так як його автомобіль викинуло на узбіччя, а не зупинити транспортний засіб, так як будь-які сліди гальмування на схемі місця ДТП відсутні.
       При цьому вказана схема складена у відповідності до вимог Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС від 07 листопада 2015 року № 1395, за участю учасників ДТП, в тому числі ОСОБА_1 , які під час її складання жодних заперечень чи зауважень щодо вказаних у ній відомостей не мали.
       З матеріалів справи слідує, що дії працівників поліції повністю відповідали приписам норм нормативно-правових актів, а саме наказу МВС від 07 листопада 2015 року № 1395 «Про затвердження Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», законів України «Про дорожній рух», «Про Національну поліцію» та Кодексу України про адміністративні правопорушення.
       Під час апеляційного перегляду захисником було надано висновок експерта за результатами проведення експертного дослідження з обставин і механізму ДТП від 17 січня 2023 року №10.1/002-Д, відповідно до якого дії ОСОБА_1 не суперечили вимогам п.12.3 ПДР України.
Разом з тим, суд апеляційної інстанції зазначає, що висновок експерта не має наперед встановленої сили та так само, як і будь-які інші докази у справі, оцінюється судом за його внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
На переконання апеляційного суду, наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності в повній мірі свідчать про те, що  ОСОБА_1 не був уважний, не стежив за дорожньою обстановкою, в порушення п.12.3 ПДР України при виникненні небезпеки або перешкоди для руху, яку водій об`єктивно спроможний був виявити, не вжив заходів для зменшення швидкості руху аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди, внаслідок чого скоїв зіткнення з іншим транспортним засобом.
Як під час розгляду справи у суді першої інстанції, так і під час апеляційного перегляду захисником не надано достатньо доказів на спростування зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення обставин ДТП.
Та обставина, що поліцейські та суд по-іншому оцінюють докази порівняно з оцінкою їх стороною захисту, не свідчить про необ`єктивність чи упередженість суду.
       З огляду на вищезазначене, сукупність досліджених в суді першої та апеляційної інстанцій доказів підтверджує, що дії  ОСОБА_1 кваліфіковані вірно за ст. 124 КУпАП, які виразилися у порушенні учасником дорожнього руху Правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.
       З огляду на те, що вивченням матеріалів справи не встановлено даних, які б свідчили про неповноту чи необ`єктивність дослідження судом обставин справи про адміністративні правопорушення, не має підстав вважати, що в ньому допущена суттєва неповнота судового розгляду.
       Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях підкреслив, що суд не мусить надавати відповіді на кожне порушене питання, проте з рішення має бути ясно зрозуміло, що головні проблеми, порушені в даній справі, були вивчені і була надана конкретна чітка відповідь на аргументи, які є вирішальними для вирішення справи (справи «Ван де Хурк проти Нідерландів», §61, «Болдеа проти Румунії», §30, «Морейра Феррейра проти Португалії», § 84).
       З огляду на зазначене викладені в обгрунтування поданої апеляційної скарги доводи, з урахуванням наявних по справі доказів, не дають жодних сумнівів в правильності висновків суду першої інстанції та не спростовують встановлені судом обставини події, а зводяться виключно до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці.
       При розгляді справи судом порушень вимог ст.ст. 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення. 
       Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, апеляційним переглядом не встановлено. 
       Спираючись на встановлені фактичні обставини даного адміністративного провадження, які підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що винуватість  ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, є доведеною поза розумним сумнівом. 
       Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції вважає апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду – без змін. 

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника особи, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 адвоката Логойди О.В. — залишити без задоволення.
Постанову Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 26 грудня 2022 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП — залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

       Суддя Дніпровського
       апеляційного суду                           С.І.Крот