УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 

Справа №279/4700/21 Головуючий у 1-й інст. Шульга О. М. 
Категорія 36    Доповідач Талько О. Б. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2023 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді: Талько О.Б.,
суддів: Шевчук А.М., Коломієць О.С.,
за участю секретаря Кравчук Л.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу №279/4700/21 за позовом Комунального підприємства теплозабезпечення до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги централізованого теплопостачання, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 16 листопада 2021 року, ухвалене під головуванням судді Шульги О.М.,-

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2021 року Комунальне підприємство теплозабезпечення звернулося до суду з даним позовом, в якому просило стягнути з відповідача заборгованість за надані послуги з централізованого теплопостачання у розмірі 4185,32 грн.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідач є наймачем квартири АДРЕСА_1 , яка розташована в житловому будинку, приєднаному до централізованої системи теплопостачання.  ОСОБА_1  є споживачем вказаних послуг, оскільки фактично використовує їх. Проте відповідач вчасно не сплачував кошти за надані послуги, в наслідок чого виникла зазначена заборгованість. У листопаді 2020 року на адресу відповідача надсилався письмовий договір.
Рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 16 листопада 2021 року позов задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства теплозабезпечення борг по сплаті послуг з централізованого теплопостачання за період з жовтня 2017 року по серпень 2021 року у розмірі 4185,32 грн.
Вирішено питання про стягнення судових витрат.
В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.
Зокрема, зазначає, що у вищевказаній квартирі не проживає з 1996 року через неприязні відносини, які у нього виникли з колишньою дружиною та сином. Натомість, останній відмовляється надавати доступ до його кімнати, де наразі проживають чужі люди, а отже, послуги з централізованого теплозабезпечення він не отримує.
Вказує, що судом безпідставно відмовлено у задоволенні клопотання про виклик свідків, які можуть підтвердити факт його непроживання у зазначеній квартирі.
Дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 зареєстрований у квартирі АДРЕСА_1 (а.с.5).
Зазначена квартира розташована в багатоквартирному будинку та забезпечується послугами централізованого опалення.
Оскільки відповідач з 1 жовтня 2017 року по 1 серпня 2021 року не сплачував кошти за послуги із централізованого теплозабезпечення, утворилась заборгованість у розмірі 4185,32 грн. Доказів на спростування зазначеного розрахунку матеріали справи не містять.
Відповідно до ч.6 ст.19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.
Згідно з п.7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 24 січня 2006 року, власник та наймач (орендар) квартири зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.
Приписами ст.ст.67,68,162 ЖК України передбачено, що плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, електрична, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Наймач ( власник) зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги.
Належних та допустимих доказів, які б підтверджували доводи відповідача про непроживання у вищевказаній квартирі, суду не надано.
Разом з цим, колегія суддів вважає помилковим висновок суду про стягнення із ОСОБА_1 на користь позивача судового збору в сумі 2270 грн.
Як свідчать матеріали справи, відповідач є особою з інвалідністю другої групи, що підтверджується копією посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи ( категорія 1), серії НОМЕР_1 (а.с. 28).
Відповідно до п. 9 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю.
Згідно з ч.6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
За таких обставин, рішення в частині розподілу судових витрат підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового судового рішення. 

Керуючись ст. ст.259,268,367,368, 374,376,381-384 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 16 листопада 2021 року в частині стягнення із ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства теплозабезпечення 2270 грн судового збору скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення.
Витрати Комунального підприємства теплозабезпечення зі сплати судового збору за подання позовної заяви у розмірі 2270 грн компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
В іншій частині рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 16 листопада 2021 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Головуюча Судді: