ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 607/17551/22	Головуючий у 1-й інстанції Дзюбич В.Л. 	
Провадження № 22-ц/817/355/23 	Доповідач - Дикун С.І.	
Категорія - 	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 березня 2023 року         м. Тернопіль
Тернопільський апеляційний суд в складі: 
головуючого - Дикун С.І. 
суддів -  Парандюк Т. С., Шевчук Г. М., 
з участю секретаря - Сович Н.А. 
                                       заінтересованої особи - ОСОБА_1 
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу №607/17551/22 за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , інтереси якої представляє адвокат Юзьвак Ігор Ярославович, на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27 січня 2023 року за заявою ОСОБА_2 , яка діє в інтересах малолітнього ОСОБА_3 з участю заінтересованих осіб Тернопільського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Тернопільському районі Тернопільської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), ОСОБА_1 про встановлення факту смерті ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Бахмут Донецької області, ухваленого суддею Дзюбичем В.Л.,-
                                       ВСТАНОВИВ:                                                                
       У грудні 2022 року ОСОБА_5 , яка діє в інтересах малолітнього ОСОБА_3 звернулась до суду із заявою про встановлення факту смерті ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Бахмут Донецької області.
       В обґрунтування поданої заяви заявник вказала, що загиблий ОСОБА_4 та заявниця ОСОБА_2 є батьками малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 20.12.2016. 
       06.06.2022 ОСОБА_4 згідно із Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» був призваний на військову службу із 07.06.2022 та зарахований курсантом військової частини НОМЕР_2 . З 28.07.2022 він був зарахований навідником у військовій часині НОМЕР_3 , що підтверджується військовим квитком серії НОМЕР_4 від 06.06.2022. 
       Згідно сповіщення сім`ї № 6 начальника сьомого відділу Тернопільського РТЦК та СП ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Бахмут Донецької області солдат ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , навідник 3-го штурмового відділення 2-го штурмового взводу 3-ої штурмової роти військової частини НОМЕР_5 загинув.
       Відповідно до акта про настання смерті від 05.11.2022 №825 ІНФОРМАЦІЯ_1 о 10 год 00 хв ОСОБА_4 під час бойового зіткнення зі ЗС РФ поблизу населеного пункту Бахмут Донецької області отримав вогнепальне поранення тулуба несумісне з життям. У зв`язку з високою інтенсивністю ведення противником бою, евакуація тіла ОСОБА_4 на теперішній час неможлива. Згідно п.2 наказу командира військової частини НОМЕР_3 від 08.11.2022 №958 вважати, що загибель навідника 3 штурмового відділення 2 штурмового взводу 3 штурмової роти частини НОМЕР_3 солдата ОСОБА_4 сталася під час проходження служби за контрактом в Збройних Силах України та пов`язана із виконанням військового обов`язку військової служби. 
       Вказала, що у неї відсутній документ встановленої форми про смерть, виданий закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою, що не дає можливості отримати свідоцтво про смерть ОСОБА_4 , оскільки його тіло знаходиться на тимчасово непідконтрольній частині України в зоні активних бойових дій, а тому із наведених причин змушена звернутись до суду із заявою про встановлення факту смерті.
       Встановлення факту смерті ОСОБА_4 їй необхідне з метою отримання свідоцтва про смерть та подальшого отримання відповідних пільг, грошової допомоги, соціального статусу для малолітнього сина загиблого.
Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27 січня 2023 року у задоволенні заяви ОСОБА_2 , яка діє в інтересах малолітнього ОСОБА_3 з участю заінтересованих осіб Тернопільського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Тернопільському районі Тернопільської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), ОСОБА_1 про встановлення факту смерті ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Бахмут Донецької області - відмовлено. 
       Не погоджуючись із рішенням суду, ОСОБА_2 в інтересах малолітнього ОСОБА_3 , інтереси якої представляє адвокат Юзьвак І.Я., подала апеляційну скаргу на рішення Тернопільського міськрайонного суду від 27 січня 2023 року. Посилається на те, що вказане рішення є незаконним та необгрунтованим з підстав порушення норм процесуального права та неправильного застосування норм матеріального права.
       Зазначає, що висновок суду про те, що нею не доведено, що вона позбавлена права на отримання відповідних виплат та пільг для сина, оскільки не зверталася до відповідних органів із заявами є необгрунтованим.
       Нею зазначено, що заява подана для встановлення факту смерті ОСОБА_4 з метою отримання свідоцтва про смерть останнього. Причини неможливості одержання свідоцтва про смерть зазначені в заяві з посиланням на ч.1 ст.17 ЗУ "Про державну реєстрацію актів цивільного стану", в якій вказано, що державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою, рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.
       Крім того, до заяви додано докази, які підтверджують зазначені в ній обставини смерті ОСОБА_4 зокрема, сповіщення сім`ї №6 начальника сьомого відділу Тернопільського РТЦК та СП ІНФОРМАЦІЯ_1 року, акт про настання смерті №825 від 05.11.2022 року, наказ командира військової частини НОМЕР_3 від 08.11.2022 року №958. 
Відмовляючи у задоволенні заяви суд в рішенні зазначив, що єдиним доказом смерті ОСОБА_4 є акт про настання смерті №825 від 05.11.2022 року, однак в матеріалах справи наявні й інші докази смерті ОСОБА_4 , перелік яких наведений вище.
       Окрім того, при наявності тіла загиблого військовослужбовця чи його рештків, немає необхідності звертатись до суду із заявою про встановлення факту смерті останнього, так як у даному випадку можливе проведення медичного обстеження у відповідному закладі і видача заключення про смерть, яке є підставою для видачі свідоцтва про смерть.
       Відзив у визначений судом термін не надійшов.
       Під час розгляду справи в апеляційному суді, заінтересована особа ОСОБА_1 підтримала апеляційну скаргу в її межах та просила задовольнити вимоги апеляційної скарги та встановити факт смерті сина ОСОБА_4 . 
       Заявниця ОСОБА_2 та її представник адвокат Юзьвак І.Я. в судове засідання не з`явились. При цьому адвокат надіслав клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із зайнятістю у іншій справі.
       Колегія суддів вважає, що причини, які викладені в клопотанні не є поважними. 
       Конверт із судовою повісткою, направлений на зазначену адресу ОСОБА_2 в апеляційній скарзі повернувся із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» .
       Представник заінтересованої особи - Тернопільський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Тернопільському районі Тернопільської області, будучи належним чином повідомленим про день та час розгляду справи в судове засідання не з`явився, колегія вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників, згідно приписів ч.2 ст.372 ЦПК України. 
       Згідно з п.3 ч.8 ст.128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.
       Пунктом 4 ч.8 ст.128 ЦПК України встановлено, що днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
       Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосереднього його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
       Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі "Смірнова проти України").
       Враховуючи необхідність дотримання розумних строків розгляду справи колегія суддів вважає за необхідне відхилити вказане клопотання представника про відкладення розгляду справи та проводити розгляд справи без участі заявниці та її представника .
       Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасниці справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення.
       Згідно з ч.ч.1, 2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. 
       Згідно із ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
       З матеріалів справи вбачається, що батьками ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_4 є ОСОБА_6 та ОСОБА_1 , що стверджується копією свідоцтва про народження за № НОМЕР_6 Серії IV-СГ.
       Згідно свідоцтва про народження ОСОБА_3 , останній народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , його батьками є загиблий ОСОБА_4 та заявниця ОСОБА_2 . 
       Згідно військового квитка серії НОМЕР_4 з 28.07.2022 ОСОБА_4 був зарахований навідником у військовій часині НОМЕР_3 , що підтверджується військовим квитком серії НОМЕР_4 від 06.06.2022. 
       Із сповіщення сім`ї за №6 , адресованого матері - ОСОБА_1 вбачається, що від командира військової частини НОМЕР_3 підполковника ОСОБА_7 , надійшло сповіщення про те, що ІНФОРМАЦІЯ_1, в м.Бахмут Донецької області, її син, навідник 3-го штурмового відділення, 2-го штурмового взводу 3-ої штурмової роти військової частини НОМЕР_3 , солдат ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 - загинув. 
       Це сповіщення є підставою для подання документів для призначення пенсії (матеріальної допомоги) і надання пільг в установленому законодавством порядку. 
       Згідно Акту №825 від 05.11.2022, який складений у м. Бахмут, водієм 3 гранатометного відділення взводу вогневої підтримки 3 штурмової роти військової частини НОМЕР_3 солдатом ОСОБА_8 та старшим стрільцем 3 штурмового відділення 3 штурмового взводу 3 штурмової роти військової частини НОМЕР_3 ОСОБА_9 засвідчено, що ІНФОРМАЦІЯ_5 о 10 год 00 хв ОСОБА_4 загинув за наступних обставин: під час бойового зіткнення зі ЗС РФ, поблизу населеного пункту Бахмут Донецької області, отримав вогнепальне поранення тулуба несумісне з життям. У зв`язку із високою інтенсивністю ведення противником бою, евакуація тіла ОСОБА_4 неможлива. 
       Згідно з витягом із наказу №958 від 08.11.2022 командиром військової частини НОМЕР_3 наказано службове розслідування за фактом загибелі солдата ОСОБА_4 вважати завершеним. Вважати, що загибель навідника 3 штурмового відділення 2 штурмового взводу 3 штурмової роти військової частини НОМЕР_3 солдата ОСОБА_4 сталася під час проходження служби за контрактом в Збройних Силах України та пов`язана з виконанням військового обов`язку військової служби в Збройних Силах України та не пов`язана з вчиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення і не є наслідком вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження. Смертельне поранення військовослужбовцем отримано під час бойових дій із забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони Батьківщини та територіальної цілісності, відсічі і стримування збройної агресії з боку збройних сил російської федерації на території Донецької області. 
       Звертаючись із даною заявою до суду, заявниця ОСОБА_2 в інтересах малолітнього ОСОБА_3 зазначала, що встановлення факту смерті ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Бахмут Донецької області їй необхідне для отримання свідоцтва про смерть, пільг, матеріальної допомоги та інших виплат передбачених законодавством, а також встановлення соціального статусу малолітнього сина загиблого ОСОБА_3 .
       Відмовляючи у задоволені заяви в задоволенні заяви ОСОБА_2 про встановлення факту смерті ОСОБА_4 , суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_2 не зверталась у відповідні компетентні органи для отримання належних її сину виплат та пільг і не отримувала відмов у їх наданні, та вважав, що звернення заявниці із даною заявою про встановлення факту смерті є передчасним, оскільки позивачкою не доведено потреби у судовому рішенні про встановлення вказаного факту. 
       При цьому суд посилався на те, що єдиним доказом загибелі солдата ОСОБА_4 є Акт про настання його смерті від 05.11.2022, який складений двома солдатами: ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які не допитувались в судовому засіданні в якості свідків щодо обставин загибелі солдата ОСОБА_4 , з урахуванням того факту, що на даний час не встановлено місце знаходження тіла солдата ОСОБА_4 , та відсутні збіги біологічних зразків, які надавались матір`ю ОСОБА_4 - ОСОБА_1 із біологічними зразками загиблих солдат, в зв`язку із чим і не проведено поховання його тіла. 
       З даним висновком суду колегія суддів не погоджується, виходячи із наступного.
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
       Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд.
       Згідно абзацу 10 пункту 9 рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003 правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.
       Відповідно до частини першої, другої, третьої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
       Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
       Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
       Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
       Зазначеним вимогам закону судове рішення не відповідає, з огляду на наступне.
       У відповідності до статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.
       Стаття 4 ЦПК України визначає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав.
       Згідно з частиною першою статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
       Відповідно до пункту п`ятого частини другої статті вказаної статті суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
       У відповідності до частини третьої статті 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.
       Згідно з пунктом восьмим частини першої статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.
       Статтею 317 ЦПК України передбачені особливості провадження у справах про встановлення факту народження або смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, .
       Згідно із ч. 1 ст. 317 ЦПК України (в редакції від 01.07.2022 року) заява про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана членами сім`ї померлого, їхніми представниками або іншими заінтересованими особами (якщо встановлення факту смерті особи впливає на їхні права, обов`язки чи законні інтереси) до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника.
       Встановлення факту смерті особи в певний час провадиться тільки у разі неможливості органом Державної реєстрації актів цивільного стану зареєструвати факт смерті з підстав, що відсутні документи, які свідчать про смерть особи.
       Предметом доказування у цих справах є не сама подія смерті, а її чітко визначений час, який повинен породжувати для заявника правові наслідки.
       У відповідності з частин третьої, четвертої статті 49 ЦК України державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
       Частиною першою статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» від 01.07.2010 року № 2398-VI (далі за текстом - Закон № 2398-VI) передбачено, що державна реєстрація актів цивільного стану у встановлених законом випадках є обов`язковою. Відомості про смерть особи підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян.
       Відповідно до пункту другого частини першої статті 17 Закону № 2398-VI державна реєстрація смерті проводиться органами державної реєстрації актів цивільного стану на підставі рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час.
       Стаття 76 ЦПК України передбачає, що доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
       Відповідно до частини першої статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
       Згідно зі статтею 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
       Як вбачається з матеріалів справи, згідно Акту №825 від 05.11.2022, який складений у м. Бахмут, водієм 3 гранатометного відділення взводу вогневої підтримки 3 штурмової роти військової частини НОМЕР_3 солдатом ОСОБА_8 та старшим стрільцем 3 штурмового відділення 3 штурмового взводу 3 штурмової роти військової частини НОМЕР_3 ОСОБА_9 засвідчено, що ІНФОРМАЦІЯ_5 о 10 год 00 хв ОСОБА_4 загинув за наступних обставин: під час бойового зіткнення зі ЗС РФ, поблизу населеного пункту Бахмут Донецької області, отримав вогнепальне поранення тулуба несумісне з життям. У зв`язку із високою інтенсивністю ведення противником бою, евакуація тіла ОСОБА_4 на теперішній час неможлива. 
       Бахмутська територіальна громада, як станом на день смерті ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , так і станом на час розгляду справи судом апеляційної інстанції 24 березня 2023 року віднесена до місць де ведуться активні бойові дії, що підтверджується Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України 25 квітня 2022 року № 75, із відповідними змінами.
       Також, колегією суддів враховується, що згідно Указу Президента України від 24.02.2022 N 64/2022 "Про введення військового стану в Україні " (Указ N 64/2022) введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. В подальшому воєнний стан був неодноразово продовжений. І на даний час на всій території України діє воєнний стан.
       Таким чином, смерть ОСОБА_4 настала на території, на якій введено воєнний стан, у зв`язку з чим колегія суддів перешкод у встановленні означеного факту судом не вбачає.
       З огляду на вищевикладене, суд вважає доведеним факт того, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 загинув ІНФОРМАЦІЯ_5 у м. Бахмут Донецької області, під час під час проходження служби за контрактом у Збройних Силах України при виконанні військового обов`язку військової служби в Збройних Силах України під час бойових дій із забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони Батьківщини та територіальної цілісності, відсічі і стримування збройної агресії з боку збройних сил російської федерації.
       У пункті 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" №5 від 31 березня 1995 року (далі - Постанова) судам роз`яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право.
       Таким чином, юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника.
       Відповідно до пункту 3 вказаної Постанови вирішуючи питання про прийняття заяв про встановлення фактів, що мають юридичне значення, судам необхідно враховувати, що ці заяви повинні відповідати як загальним правилам щодо змісту і форми позовної заяви, встановленим ст.137 ЦПК, так і вимогам щодо її змісту, передбаченим ст.274 ЦПК (1502-06). Якщо в заяві не зазначено, який конкретно факт просить встановити заявник, з яких причин неможливо одержати або відновити документ, що посвідчує даний факт, якими доказами цей факт підтверджується або до заяви не приєднано довідки про неможливість одержання чи відновлення необхідних документів, суддя відповідно до ст.139 ЦПК постановляє ухвалу про залишення заяви без руху і надає заявникові строк для виправлення недоліків. У разі невиконання цих вказівок заява вважається неподаною і повертається заявникові, про що суддя постановляє мотивовану ухвалу.
Згідно із пунктом 13 даної Постанови заяви про встановлення факту смерті особи в певний час (п.7 ст.273 ЦПК) приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобов`язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин.
       Разом із тим, у п.3 Рішення Конституційного Суду України від 09 липня 2002 року № 15-рп/20002 встановлено, що обов`язкове досудове врегулювання спорів, яке виключає можливість прийняття позовної заяви до розгляду і здійснення за нею правосуддя, порушує право особи на судовий захист. Тобто, обрання певного засобу правового захисту, у тому числі і досудового врегулювання спору, є правом, а не обов`язком особи, яка добровільно, виходячи з власних інтересів, його використовує. 
       За таких обставин, твердження суду про ненадання заявницею доказів, що зверненню до суду з заявою про встановлення факту смерті передувало її звернення до органу державної реєстрації актів цивільного стану із відповідною заявою, не заслуговують на увагу, оскільки обов`язкове досудове врегулювання, яке виключає можливість прийняття заяви до розгляду і здійснення за нею правосуддя, порушує право особи на судовий захист. 
       Саме такий правовий висновок наведений Верховним Судом у справі з подібними правовідносинами № 523/14707/19 (провадження № 61-16116св20) у постанові від 05 квітня 2021 року.
       Отже, суд не може відмовити у встановленні факту смерті з мотивів, що це є передчасним.
       Окрім того, колегія не може погодитися із твердженнями суду першої інстанції, що сповіщення сім`ї №6, адресоване матері загиблого солдата ОСОБА_4 - ОСОБА_1 є підставою для подання документів для призначення пенсії (матеріальної допомоги) і надання пільг в установленому законодавством порядку, а тому звернення заявниці ОСОБА_2 в інтересах малолітнього сина ОСОБА_3 до суду є передчасним та нею не доведено потреби у судовому рішенні про встановлення вказаного факту. Так, у заяві про встановлення факту смерті (а.с.1,2) та у суді першої інстанції ОСОБА_2 вказувала, що встановлення факту смерті ОСОБА_4 їй необхідне в інтересах малолітнього сина, з метою отримання свідоцтва про смерть та подальшого оформлення відповідних пільг, грошової допомоги, соціального статусу дитини. Тобто, першочергово заява подана з метою отримання свідоцтва про смерть ОСОБА_4 . Причини неможливості одержання свідоцтва про смерть зазначені в заяві з посиланням на ч.1 ст.17 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану". Де вказано, що державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про проголошення її померлою.
       Аналіз вищезазначених норм національного права та обставин справи дає підстави для висновку про те, що заява є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.
       Враховуючи вищевикладене, рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам ст. 263 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, зазначені вище порушення призвели до неправильного вирішення заяви, що відповідно п.4 ч.1 ст. 376 ЦПК України є підставою для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду з ухваленням нового рішення по справі про задоволення вимог заяви про встановлення факту смерті.
       Керуючись ст.ст.367, 374, п.4 ч.1 ст.376, 382, 389-300 ЦПК України, апеляційний суд,-
постановив:
       Апеляційну скаргу ОСОБА_2 в інтересах малолітнього ОСОБА_3 , інтереси якої представляє адвокат Юзьвак Ігор Ярославович, задовольнити.
       Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27 січня 2023 року скасувати та ухвалити нове рішення у справі.
       Заяву ОСОБА_2 в інтересах малолітнього ОСОБА_3 , інтереси якої представляє адвокат Юзьвак Ігор Ярославович, про встановлення факту смерті задовольнити.
       Встановити факт смерті ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_5 в м.Бахмут Донецької області у період дії воєнного стану під час проходження служби за контрактом у Збройних Силах України при виконанні військового обов`язку військової служби в Збройних Силах України під час бойових дій із забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони Батьківщини та територіальної цілісності, відсічі і стримування збройної агресії з боку збройних сил російської федерації.
       Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.        
Повний текст постанови складений 27 березня 2023 року.

Головуючий : Дикун С.І.

Судді Парандюк Т.С.                                
Шевчук Г.М.