ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 620/11784/21                                        Суддя (судді) першої інстанції: Тихоненко О.М.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 січня 2023 року                                                                                м. Київ
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
Головуючого - судді          Парінова А.Б.,
суддів:                                        Беспалова О.О.,
                                                  Грибан І.О., 
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 23 листопада 2021 року по справі за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Чернігівської митниці про визнання протиправним та скасування рішення,

В С Т А Н О В И В:
До Чернігівського окружного адміністративного суду звернулася Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Чернігівської митниці, в якому просив суд: 
- визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів № UA102000/2021/000012/2 від 30.08.2021 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA102180/2021/00029. 
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 29 липня 2021 року ФОП ОСОБА_1 укладено договір №ЧД-273 на митну брокерську діяльність із Чернігівською торгово-промисловою палатою, і нею як особою, уповноваженою на декларування, 28.08.2021 до Чернігівської митниці була подана електронна митна декларація №UA102180/2021/004849 з наступними документами: комерційною пропозицією компанії-виробника № 821 від 24.07.2021 щодо продажу ламінованої поліпропіленової тканини, із зазначенням ціни тканини; контракт № ФОПС 2607 від 26.07.2021, із специфікацією № 1 від 26.07.2021, в якій вказано ціну і найменування товару; PROFORMA INVOICE ТКЕХ00987 від 28.07.2021, із зазначенням всіх позицій для оплати та вартості товару; COMMERCIAL INVOICE ТКЕХ00987 від 28.07.2021; CMR №00720 та пакінг-лист виробника від 02.08.2021; договір № 22/07 від 22.07.2021 на надання транспортних послуг; сертифікат якості від 30.07.2021; висновок Чернігівської ТПП про вартісні характеристики товару № ЧК - 512 від 27.08.2021; копія митної декларації країни відправлення 21341300ЕХ583881 від 03.08.2021 для проведення митного оформлення і випуску у вільний обіг вказаного товару. Додатково, на вимогу митниці, було надано лист № 898 від 30.08.2021, яким підтверджено вартість товару. Крім того на вимогу посадових осіб Чернігівської митниці було надано платіжне доручення №1 від 28.07.2021 по оплаті товару та виписка із особового рахунка позивача ОТП банку за 28.07.2021. Однак, Чернігівська митниця відмовила у митному оформлені товару, посилаючись на порушення ч.6 ст.54 Митного кодексу України щодо того, що "уповноваженою особою (представником) заявлені неповні відомості про митну вартість товарів, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів. У зв`язку з чим відповідно до пункту 3 частини 5 статті 54 МК України здійснено коригування митної вартості товару на підставі наявних у митниці відомостей згідно Рішення про коригування митної вартості товарів від 30.08.2021 № UA102000/2021/000012/2" та склала картку відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA102180/2021/00029. Позивач вказує, що жодних аргументів, яким чином всі наведені митниками "недоліки" вплинули чи могли вплинути на митну вартість товару, у рішенні та картці-відмові не зазначено.
Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 23 листопада 2021 року в задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.
Не погоджуючись із зазначеним рішенням, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.  Свої вимоги мотивує тим, що жодних аргументів чи конкретних доказів, яким чином всі наведені митниками «недоліки» вплинули чи могли вплинути на митну вартість товару, у рішенні про коригування митної вартості та картці-відмові, не зазначено. Цей ключовий момент суд першої інстанції залишив без належної правової оцінки. Більше того, контракт № ФОПС 2607 від 26.07.2021р., за яким поставлявся товар, не визнано не дійсним чи таким, що має ознаки підробки. У подальшому саме цей контракт був взятий до уваги митниками при випуску товару у вільний обіг, за скоригованою ними ж самими ціною. Калькуляція ціни містить лише помилкову дату, але цей документ не є обов`язковим для подачі митному органу і не впливає на визначення вартості товару відповідно до вимог 4.2 ст.53 МКУ. Специфікація №1 від 26.07.2021р. (і в англійському тексті також) містить саме цю дату, а український текст містить описку (в нижній його частині 21.07.2021р). Оплату у сумі 7200 дол. США проведено у безготівковому порядку, як передбачено у специфікації №1 від 26.07.2021р., що підтверджується проформою-інвойсом ТКЕХ00987 від 28.07.2021р. (це і є рахунок для оплати за товар), копією платіжного доручення №1 від 28.07.2021р. та копією банківської виписки з особового рахунку ФОП ОСОБА_1 . Натомість COMMERCIAL INVOICE ТКЕХ00987 від 28.07.2021р - це документ, який надається при перевезенні вантажу і не підлягає оплаті, так як вона вже проведена на момент відправки вантажу. Митниці відомо, що це різні документи, але пошук штучних підстав для коригування митної вартості, зумовлює саме таке трактування. Залишається абсолютно не зрозуміло, яким чином сплата за товар по безготівковому розрахунку чи готівкою, впливає на можливість митниці переконатися у правильності заявленого рівня митної вартості. Таким чином, жодних порушень вимог ч. 2 ст. 53 МКУ, яким передбачено надання документів до митниці, ФОП ОСОБА_1 не допущено. 
Відповідач заперечує проти апеляційної скарги в повному обсязі, з підстав зазначених у письмовому відзиві на апеляційну скаргу та зазначає, що рішення прийнято у відповідності до вимог законодавства.
Згідно з пунктом 3 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, та у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Колегія суддів, дослідивши матеріали справи встановила, що дана справа судом першої інстанції розглянута в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), а тому підлягає розгляду в порядку письмового провадження.
Переглядаючи справу за наявними у ній доказами та перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів зазначає про таке.
Відповідно до частини 1  статті 308 КАС України  суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами, що 28.08.2021 уповноваженою позивачем на декларування особою (далі - декларант) відповідно до договору від 29.07.2021 № ЧД-273 до Чернігівської митниці була подана тимчасова митна декларація № UA102180/2021/004849 та задекларовано товар "Ламінована поліпропіленова тканина (напіврукав). Виготовлена із стрічкових ниток без бічних фальців, 100% поліпропілен. Щільність - 70 г/м. Колір - білий. Країна виробництва - TR. Торговельна марка - HAS. Виробник - HAS SENTETIK DOKUMA SAN. VE TIC. A.S.", що ввозився на адресу ФОП ОСОБА_1 .
Як слідує з матеріалів справи, поставка товару здійснювалася на умовах EXW - TR GAZIANTEP в рамках зовнішньоекономічного контракту від 26.07.2021 №ФОПС 2607, укладеного з виробником HAS SENTETIK DOKUMA SAN. VE TIC. A.S. (Туреччина).
Митну вартість товару було заявлено за основним методом (за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції)) на рівні 211 277,80 грн.
За результатами розгляду поданої митної декларації посадовими особами Чернігівської митниці прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № UA 102000/2021/000012/2 від 30.08.2021 та видано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA 102180/2021/00029.
Вважаючи такі рішення відповідача протиправними, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав та інтересів з відповідним позовом. 
Приймаючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що враховуючи розбіжності в документах, відсутність можливості митного органу впевнитись в правильності заявленої митної вартості товару, а також враховуючи митні оформлення продукції подібного асортименту, відповідно до вимог ч. 6 ст. 54, п. 2 ч. 2 ст. 52 та ч. 2 ст. 58 Митного кодексу України наявні підстави для відмови у застосуванні основного методу визначення митної вартості (за ціною договору) та для визначення митним органом митної вартості товару самостійно.
Переглядаючи справу за наявними у ній доказами, перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів зазначає про таке.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно зі ст. 49 Митного кодексу України (надалі - МК України), митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 52 МК України, заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.
Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
З аналізу ч. 1, ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України вбачається, що Митним кодексом передбачено вичерпний , перелік документів, що подається декларантом органу доходів і зборів для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.
Дана норма кореспондується з положеннями ч. 3 ст. 318 Митного кодексу України, якою встановлено, що митний контроль передбачає виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.
За змістом ч. 3 ст. 53 МК України передбачено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Відповідно до ч. 4 ст. 53 МК України, у разі якщо орган доходів і зборів має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: 1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; 2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; 3) розрахунок ціни (калькуляцію).
Згідно з ч. 5 ст. 54 МК України, орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: 1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; 2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; 3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; 4) проводити в порядку, визначеному статтями 345 - 354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску; 5) звертатися до органів доходів і зборів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; 6) застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.
За змістом ч. 6 ст. 54 МК України, орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 55 МК України, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
Прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.
Відповідно до ч.ч. 7, 8 ст. 55 МК України, у випадку незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів орган доходів і зборів за зверненням декларанта або уповноваженої ним особи випускає товари, що декларуються, у вільний обіг за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю цих товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та забезпечення сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною органом доходів і зборів, шляхом надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу. Строк дії таких гарантій не може перевищувати 90 календарних днів з дня випуску товарів.
Протягом 80 днів з дня випуску товарів декларант або уповноважена ним особа може надати органу доходів і зборів додаткові документи для підтвердження заявленої ним митної вартості товарів, що декларуються.
За змістом ч. 9 ст. 55 МК України, у разі надання декларантом або уповноваженою ним особою додаткових документів орган доходів і зборів розглядає подані додаткові документи і протягом 5 робочих днів з дати їх подання виносить письмове рішення щодо визнання заявленої митної вартості та скасовує рішення про коригування заявленої митної вартості або надає обґрунтовану відмову у визнанні заявленої митної вартості з урахуванням додаткових документів. У такому випадку надана фінансова гарантія відповідно повертається (вивільняється) або реалізується в порядку та у строки, визначені цим Кодексом.
Згідно зі ст. 57 МК України, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).
Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.
У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.
При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.
Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.
У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.
Згідно з ч. 2 ст. 58 МК України, метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.
За змістом ч.ч. 4, 5 ст. 58 МК України, митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.
Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.
Аналіз наведених законодавчих норм дає підстави для висновку про те, що орган доходів і зборів при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов`язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись у достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у статті 58 МК України.
Митний орган має право відійти від наведених вище законодавчих обмежень, що пов`язують з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість, та витребувати від декларанта додаткові документи лише, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, адже такі вади не дозволяють митному органу законно здійснити визначений законом мінімум митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи для розмитнення задекларованого товару.
Отже, з огляду на законодавчо встановлену компетенцію митниці при перевірці митної вартості імпортованих товарів, зазначені розбіжності повинні бути не будь-якими, а лише тими, що стосуються числового значення заявленої митної вартості чи розрахунку митної вартості здійсненої декларантом.
Частина 2 ст. 64 МК України встановлює, що митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях.
У свою чергу, ненаведення митницею в рішенні про коригування митної вартості товарів належних та допустимих доказів того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребування митницею додаткових документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчать про протиправність рішення щодо застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості товарів.
Аналогічна правова позиція викладені у постановах Верховного Суду від 09.04.2019 року по справі №826/10733/15 та від 19.02.2019 року по справі №826/2312/16 від 05 грудня 2019 року по справі №826/3102/16 та відповідно до частини 5 статті 242 КАС України, підлягає врахуванню судом при розгляді цієї справи.
Як вбачається з матеріалів справи, підставою для прийняття рішення про коригування митної вартості товару слугували висновки, що калькуляція вартості товару від 24.07.2021 містить посилання на контракт від 26.07.2021 № FOPS 2607, тобто документ за 24.07.2021 містить посилання на документ датою пізніше - 26.07.2021; до митного оформлення надано дві копії специфікації № 1 до контракту від 26.07.2021 №FOPS 2607 з різними датами укладання: одна - англійською мовою від 26.07.2021; друга - українською мовою від 21.07.2021. При цьому, другу специфікацію укладено раніше, ніж сам контракт, не дивлячись на те, що цінову пропозицію продавцем покупцеві було зроблено пізніше - 24.07.2021, що підтверджується листом від 24.07.2021 № 821; різні умови сплати коштів за товар. Так, згідно з п. 5.1 контракту від 26.07.2021 № FOPS 2607 оплата здійснюється банківським переказом, проте в інвойсі від 03.08.2021 № HSI2021000000115 вказано, що кошти сплачуються готівкою, а не через банк; експертний висновок Чернігівської регіональної торгово-промислової палати від 27.08.2021 № ЧК-512 базується на документах продавця та не містить інформацію щодо відповідності ціни товару кон`юнктурі ринку, що не дає змоги в повній мірі проаналізувати ціноутворення даної продукції, що імпортується. Крім того, у висновку відсутні посилання щодо використаних джерел отримання інформації, включаючи і джерела Інтернет ресурсів, вартісних показників сировинних матеріалів, виробничих витрат та інших вартісних складових на задекларований товар. Таким чином, відсутність вказаного вище, не дає можливості впевнитись у достовірності, об`єктивності наведеної інформації та здійснити перевірку даного висновку у відповідності до положень ч. 9 та 21 ст. 58 Митного кодексу України; згідно з ціновою базою даних ЄАІС Держмитслужби за митною декларацією від 01.07.2021 № UA805020/2021/000046 митне оформлення тканини (товар №1) здійснено за рівнем митної вартості з розрахунку 4,22 USD/кг, що вище за рівень митної вартості оцінюваного товару згідно товаросупровідних документів.
Щодо надання до митного оформлення дві копії специфікації № 1 до контракту від 26.07.2021 №FOPS 2607 з різними датами укладання: одна - англійською мовою від 26.07.2021; друга - українською мовою від 21.07.2021. При цьому, другу специфікацію укладено раніше, ніж сам контракт, не дивлячись на те, що цінову пропозицію продавцем покупцеві було зроблено пізніше - 24.07.2021, що підтверджується листом від 24.07.2021 № 821, колегія суддів зазначає наступне.
Як вбачається з матеріалів справи, що в копії специфікації № 1 до контракту від 26.07.2021 №FOPS 2607, яка складена англійською мовою (мовою оригіналу) зазначено в правому кутку дату «July 26,2021» (укр. мова 26 липня 2021) (стор. 75 том І).
В той час, як специфікації № 1 до контракту від 26.07.2021 №FOPS 2607, яка складена українською мовою (переклад) зазначено в правому кутку дату « 21 Липня 2021р.» (стор. 75 (зворотній бік) том І).
Колегія суддів досліджено вищезазначені специфікації та встановлено, що в даному випадку мала місце «технічна описка», яка за своїм змістом не змінює зміст Специфікації в цілому, а отже дана описка не могла слугувати підставою для коригування вартості товару.
Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 21 листопада 2019 року по справі №810/1469/16 та відповідно до частини 5 статті 242 КАС України, підлягає врахуванню судом при розгляді цієї справи.
Щодо посилання відповідача у спірному рішенні, що різні умови сплати коштів за товар. Так, згідно з п. 5.1 контракту від 26.07.2021 № FOPS 2607 оплата здійснюється банківським переказом, проте в інвойсі від 03.08.2021 № HSI2021000000115 вказано, що кошти сплачуються готівкою, а не через банк, колегія суддів зазначає наступне.
Так, пунктом 5.1 контракту від 26.07.2021 № FOPS 2607 зазначено наступне: «Оплата здійснюється Покупцем відповідно рахунку (інвойсу) Продавця прямим банківським переказом на розрахунковий рахунок Продавця на наступних умовах: 30%  - передоплата протягом - 5 (п`яти) банківських днів з моменту підписання специфікації, і 70% - за 1 (один)день до дати відвантаження товару зі складу Продавця. Про дату відвантаження Продавець повідомляє Покупця текстом інформації в електронній пошті за 5 (п`ять) робочих днів.
Згідно умов Специфікації  № 1 до контракту від 26.07.2021 №FOPS 2607 вбачається, що загальна сума даної Специфікації становить 7200 USD 00 центів (сім тисяч двісті доларів 00 центів). Умови оплати: 100% - передоплати протягом - 3 (трьох) банківських днів з моменту підписання специфікації.
Колегія суддів звертає увагу, що саме вищезазначеною Специфікацією чітко визначено попередню оплату в розмірі 100 % та зазначено, що оплата повинна здійснитися протягом 3 (трьох) банківських днів, при цьому в Специфікації не зазначено про оплату саме на банківські реквізити Продавця.
Як вбачається з матеріалів справи, що позивачем на вимогу Митного органу, було надано лист компанії «HAS SENTETIK DOKUMA SAN. VE TIC. A.S.» № 898 від 30.08.2021, в якому повідомлялося, що згідно контракту позивачем виконано зобов`язання щодо здійснення 100% попередню оплату в розмірі 7200 $ США  за товар за 3000 кг, який було виготовлено за замовленням покупця було виготовлено та відправлено в режимі експорту товару: Ламінована поліпропіленова тканина (напів-рукав), згідно комерційного інвойсу від 03.08.2021 №НSІ2021000000115, попередня оплата отримана на підставі проформи інвойсу від 28.07.2021 №ТКЕХ00987. Ціна зафіксована на рівні 2,40$ США  за 1 кг. Виробу на умовах передоплати 100% на умовах постачання EXW, Gaziantep, Turkey (стор. 85 (зворотній бік) том І). 
Крім того, позивачем на вимогу посадових осіб Чернігівської митниці, було надано платіжне доручення №1 від 28.07.2021р. по оплаті товару та виписка із особового рахунка ФОП ОСОБА_1 . ОТП банку за 28.07.2021, з якого вбачається, що позивачем було придбано 7200 $ США  в банку, з призначенням платежу «передплату за пропіленову тканину» (стор. 85 том І). 
З аналізу матеріалів справи колегія суддів доходить висновку, що в даному випадку позивач було надано Митному органу докази оплати за поставлений товар, а сумом першої інстанцією та відповідачем не було надано належної оцінки даним доказам.
Отже, вищезазначені документи містять всі відомості щодо заявленої митної вартості та її складових, не мають розбіжностей чи ознак підробки в розумінні положень Митного кодексу України.
Так, проаналізувавши надані при митному оформленні документи, колегія суддів звертає увагу, що такі документи відповідають умовам решти документів і не містять розбіжностей з іншими документами, поданими разом з митною декларацією, наведені у них дані не викликають обґрунтованих сумнівів в їх достовірності.
Крім того, колегія суддів враховує правову позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 20.02.2018 за результатом розгляду справи №809/1884/16, згідно якої положення статті 53 Митного кодексу України    не містять вимог щодо додаткового підтвердження ціни, вказаної у документах, які підтверджують митну вартість товару.
Що стосується обрання відповідачем резервного методу при визначені митної вартості товару, колегія суддів зазначає наступне.
В оскаржуваному рішенні митного органу зазначено наступне: «Крім того, митним органом було проаналізовано митні оформлення подібних/ідентичних товарів. Так, встановлено, що за митною декларацією від 01.07.2021 №UA805020/2021/000046 митне оформлення оцінюваних товару за №1 здійснено за митною вартістю 4,22 USD/кг, що вище за митну вартість вказаних товарів».
Колегія суддів звертає увагу, що у вищезазначеному рішенню Митним органом зазначено, що митну вартість скориговано відповідно до ст. 64 МК України за резервним методом, а саме відповідно до наявної у митного органу цінової інформації з розрахунку 3,51  USD/кг.
Так приймаючи рішення про визначення митної вартості імпортованого позивачем товару за резервним методом, митний орган не вказав, яким чином митна вартість товару була визначена саме в такому розмірі (4,22 USD/кг, а не 3,51 USD/кг), які складові вплинули на формування такої вартості, та не наведено жодних розрахунків, за якими митним органом було визначено таку вартість товару, а лише наведено посилання на митні декларації, що є порушенням статті 55 Митного кодексу України.
Відповідно до Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 р. №598, що визначає обставини прийняття Рішення та джерела інформації, що використовуються митним органом при визначенні митної вартості товарів у Графі 33 зазначаються причини, через які митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), у тому числі: неподання основних документів, які підтверджують відомості про заявлену митну вартість товарів (згідно з переліком та відповідно до умов, наведених у статті 53 Кодексу); невірно проведений розрахунок митної вартості; невідповідність обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 розділу III Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
Зазначається послідовність застосування методів визначення митної вартості та причин, через які не був застосований кожний з методів, що передує методу, обраному митним органом.
У графі також вказується про проведення процедури консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору методів визначення митної вартості товарів відповідно до вимог статей 59 - 61 Кодексу. Результати проведеної консультації, а також причини, через які не можуть бути застосовані методи визначення митної вартості товарів за ціною договору щодо ідентичних, подібних (аналогічних) товарів (наприклад, відсутня інформація щодо вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів), фіксуються у графі.
В той же час, доказів того, що відповідач провів необхідну консультацію у належний спосіб матеріли справи не містять. Саме лише посилання на проведення консультації не можна вважати таким, що відповідає нормам закону. Не спростованого даного доводу й в апеляційній скарзі.
У випадку визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу (стаття 64 Кодексу) зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні.
Однак, переконливих аргументів, які б викликали обґрунтовані сумніви в достовірності проведеного позивачем розрахунку митної вартості товару за ціною договору, відповідачем не наведено, а обставин, які б впливали на рівень задекларованої вартості товарів, не встановлено.
Колегія суддів звертає увагу, що матеріалами справи документально не підтверджено факту надання декларантом позивача документів, що містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, на підставі чого контролюючий орган розпочав процедуру консультацій.
Не наведення митницею в рішенні про коригування митної вартості товарів належних та допустимих доказів того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребування митницею додаткових документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчать про протиправність рішень щодо застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості товарів.
При цьому, сам факт неподання декларантом додаткових документів без належного обґрунтування митницею, що вони можуть усунути сумніви спірних відомостей, не є підставою для відмови в митному оформленні товару.
Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 09.04.2019 по справі №826/10733/15 (реєстраційний номер судового рішення в ЄДРСР 81047461), від 19.02.2019 по справі №826/2312/16 (реєстраційний номер судового рішення в ЄДРСР 80168941) та постанові Верховного Суду України від 30.06.2015 у справі №21-591а15.
За таких обставин, висновок митного органу про неможливість визначення митної вартості товару за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартості операції), колегія суддів, вважає необґрунтованим, а доцільність застосування резервного методу - недоведеним.
Посилання митного органу на положення статті VІІ ГАТТ є загальними, а встановлені у цій справі судами обставини поставки товару не свідчать про порушення декларантом вимог зазначеної угоди.
Виходячи з наведеного у сукупності, колегія суддів доходить висновку про те, що надані позивачем документи підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення, тому у контролюючого органу були відсутні підстави для визначення митної вартості ввезеного товару не за ціною договору, а за резервним методом, відповідно до статті 64 МК України.
Судом апеляційної інстанції відхиляються посилання відповідача на неподання декларантом додаткових документів, оскільки в даному випадку їх відсутність не впливає на правильність визначення декларантом митної вартості товарів за основним методом, що підтверджується наданими до митного оформлення документами. Неподання декларантом запитуваних митним органом документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товарів за першим методом, не є достатнім для висновку щодо наявності підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості.
У рішенні про коригування митної вартості також відсутні усі відомості про конкретні факти чи обставини, встановлені під час митного оформлення, оцінивши які в сукупності митниця прийняла рішення про неможливість застосування першого методу для визначення митної вартості імпортованого позивачем товару.
Однієї лише вказівки на наявність розбіжностей та недоліків у поданих документах, без роз`яснення, в чому такі розбіжності полягають, який їхній вплив на митну вартість оцінюваного товару і чому без їх усунення заявлена митна вартість не може бути визнана, недостатньо для висновку про неможливість застосування основного методу визначення митної вартості.
Щодо посилання відповідача на те, що спірне рішення прийнято на підставі листа управління СБУ в Чернігівській області №74/3/4-3106 від 30.08.2021р., яким підтверджується порушення митних правил позивачем, колегія суддів відхиляє дані твердження, з наступних підстав.
Як вбачається з матеріалів справи, що лист управління СБУ в Чернігівській області №74/3/4-3106 від 30.08.2021р., був отриманий митницею за вх.1116 від 30.08.2021р. о 16.00, що підтверджується відміткою відповідача, проте оскаржуване рішення про коригування митної вартості було вже прийнято митницею на той момент, а також відправлено на електронну пошту та отримано декларантом 30.08.2021р. о 13.00.45, що підтверджується роздруківкою ідентифікатора повідомлень.
Крім того, колегія судів звертає увагу, що лист управління СБУ в Чернігівській області №74/3/4-3106 від 30.08.2021 - є повідомленням, а не свідчить про порушення позивачем вимог законодавства та не є рішенням суду, яким визнано певну особу винною та притягнення до відповідальності (адміністративної, кримінальної). 
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів доходить висновку про задоволення позовних вимог позивача у повному обсязі, а рішення суду підлягає скасуванню, оскільки прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права.
Згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Частиною 1 ст. 242 КАС України встановлено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Відповідно до пункту другого частини першої статті 315 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
За змістом частини першої статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів доходить висновку про необхідність задоволення апеляційної скарги  та скасування рішення суду першої інстанції, з прийняттям нового рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.
Разом з тим, згідно з ч. 6 ст. 139 КАС України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.
Частиною 1 цієї статті передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. 
Враховуючи, що судом апеляційної інстанції задоволено апеляційну скаргу позивача, а отже понесені витрати позивача підлягають стягненню за рахунок відповідача в сумі 2270,00 грн (908,00 грн (за подання позовної заяви) + 1362,00 (за подання апеляційної скарги)).
Керуючись статями 9, 34, 242, 243, 246, 250, 308, 310 - 317, 321,322, 325, 328, 329, 331  Кодексу адміністративного судочинства України, суд,  

П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 - задовольнити.
Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від  23 листопада 2021 року - скасувати та прийняти нове рішення, яким адміністративний позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 - задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів № UA102000/2021/000012/2 від 30.08.2021 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA102180/2021/00029. 
Стягнути з Чернігівська митниця (адреса: прос. Перемоги, 6, м. Чернігів, 14017; код ЄДРПОУ 43985581) за рахунок державних асигнувань на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати в розмірі 2270 (дві тисячі сімдесят) гривень 00 копійок.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.
Головуючий суддя                                                                      А.Б. Парінов

Судді:                                                                                          О.О. Беспалов

                                                                                                    І.О. Грибан