УХВАЛА
про відмову у відкритті касаційного провадження

16 березня 2023 року 
м. Київ
справа №2-а-690/12
адміністративне провадження № К/990/7234/23  

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Коваленко Н.В.,
суддів: Берназюка Я.О., Чиркіна С.М.,
перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Сьомого апеляційного адміністративного суду від 02.02.2023 у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Коростені та Коростенському районі Житомирської області про визнання бездіяльності протиправною і зобов`язання вчинити дії,

У С Т А Н О В И В:

У грудні 2012 року ОСОБА_1 звернувся до Коростенського міськрайонного суду Житомирської області з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в м. Коростені та Коростенському районі Житомирської області про:

- визнання неправомірними дій Управління Пенсійного фонду України в м. Коростені та Коростенському районі Житомирської області щодо відмови здійснити ОСОБА_1 перерахунок пенсії згідно з довідкою прокуратури від 10.08.2012 №18-291 в розмірі 84% від суми заробітної плати;

- зобов`язання Управління Пенсійного фонду України в м. Коростені та Коростенському районі Житомирської області провести ОСОБА_1 перерахунок пенсії згідно довідки прокуратури від 10.08.2012 №18-291 в розмірі 84% від суми заробітної плати, а також виплатити недоплачену пенсію.

Відповідно до рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 11.03.2013 в задоволені позовних вимог відмовлено.

Постановою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 26.09.2013 рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 11.03.2013 скасовано, прийнято нову постанову, якою позов ОСОБА_1 задоволено; визнано неправомірними дії Управління Пенсійного фонду України в м. Коростені та Коростенському районі Житомирської області щодо відмови здійснити ОСОБА_1 перерахунок пенсії згідно з довідкою прокуратури від 10.08.2012 №18-291 в розмірі 84% від суми заробітної плати; зобов`язано Управління Пенсійного фонду України в м. Коростені та Коростенському районі Житомирської області провести ОСОБА_1 перерахунок пенсії згідно з довідкою прокуратури від 10.08.2012 №18-291 в розмірі 84% від суми заробітної плати з місяця підвищення розміру заробітної плати.

Вважаючи, що судом апеляційної інстанції не вирішено позовну вимогу щодо зобов`язання відповідача виплатити недоплачену пенсію, позивач звернувся до Сьомого апеляційного адміністративного суду із заявою про ухвалення додаткового рішення.

Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 02.02.2023 у задоволенні заяви 21.03.2022 ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення у справі №2-а-690/12 відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятою ухвалою, ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою.

Вирішуючи питання про наявність підстав для відкриття касаційного провадження, колегія суддів виходить із такого.

Відповідно до частини першої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Відповідно до частини третьої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України у касаційному порядку можуть бути оскаржені ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті або закриття апеляційного провадження, про повернення апеляційної скарги, про зупинення провадження, щодо забезпечення позову та заміни заходу забезпечення позову, про відмову ухвалити додаткове рішення, про роз`яснення рішення чи відмову у роз`ясненні рішення, про внесення або відмову у внесенні виправлень у рішення, про повернення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про заміну сторони у справі, про накладення штрафу в порядку процесуального примусу, окремі ухвали.

Згідно із частиною четвертою статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Звертаючись до Верховного Суду з касаційною скаргою, скаржник вказує на те, що судом апеляційної інстанції в постанові від 26.09.2013 не ухвалено рішення щодо однієї із позовних вимог, а саме зобов`язання відповідача виплатити недоплачену пенсію, як про це було зазначено в позові.

Скаржник зауважує, що відповідач перерахував пенсію з місяця підвищення розміру зарплати у сумі 99,95 грн, однак станом на день звернення з касаційною скаргою не виплатив недоплачену пенсію.

Також вважає, що касаційна скарга стосується питання, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовної практики, а справа має значний суспільний інтерес та має виняткове значення для скаржника.

Надаючи оцінку вищевказаним доводам скаржника, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Відмовляючи в ухваленні додаткового судового рішення, суд апеляційної інстанції виходив з того, що підстави для ухвалення додаткового рішення відповідно до статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України відсутні.

При цьому суд апеляційної інстанції зазначив, що відповідно до листа Коростенського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 20.02.2018 №1858/07 постанова Житомирського апеляційного адміністративного суду від 26.09.2013 виконана об`єднаним управлінням в повному обсязі, що підтверджується розпорядженням №187156 від 10.12.2013. Обставини щодо виплати ОСОБА_1 пенсії за період з 01.07.2012 по 10.12.2013 пов`язані з виконанням постанови Житомирського апеляційного адміністративного суду від 26.09.2013 та не є підставою для ухвалення додаткового судового рішення згідно з чинним процесуальним законодавством. Водночас, правовідносини щодо виплати ОСОБА_1 пенсії за період з 11.12.2013 по 01.07.2016 виходять за межі спірних правовідносин у даній справі, тому у суду відсутні правові підстави для прийняття рішення за вказаний період.

Разом з тим, Верховний Суд зауважує, що відповідно до частини другої статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України заяву про ухвалення додаткового судового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання судового рішення.

Відповідно до частин першої, другої статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VIII виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців. Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.

У касаційній скарзі скаржник зазначив, що відповідно до постанови державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області від 16.08.2016 постанова Житомирського апеляційного адміністративного суду від 26.09.2013 вважається повністю виконаною, а тому для виплати розміру недоплаченої пенсії необхідно ухвалити додаткове судове рішення, яким зобов`язати до цього відповідача.

Однак Суд звертає увагу, що із заявою про ухвалення додаткового судового рішення позивач звернувся 21.03.2022, тобто поза межами строку на виконання судового рішення.

Таким чином, з урахуванням встановлених судом апеляційної інстанції в оскаржуваній ухвалі обставин щодо виконання судового рішення колегія суддів погоджується із висновком Сьомого апеляційного адміністративного суду про відсутність підстав для ухвалення додаткового судового рішення.

Верховний Суд констатує, що суд апеляційної інстанції, дійшовши висновку про наявність підстав для відмови в ухваленні додаткового судового рішення, вірно застосував положення статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України, правильне її застосовування є очевидним, а доводи касаційної скарги не викликають сумніву щодо застосування чи тлумачення зазначеної норми процесуального права.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо суд у порядку, передбаченому частинами другою, третьою цієї статті, дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою.

За змістом частини другої статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

За такого правового регулювання та обставин справи Верховний Суд дійшов висновку про необґрунтованість касаційної скарги та необхідність відмови у відкритті касаційного провадження.

Керуючись статтями 248, 328, 333, 355, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд

У Х В А Л И В:

1. Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Сьомого апеляційного адміністративного суду від 02.02.2023 у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Коростені та Коростенському районі Житомирської області про визнання бездіяльності протиправною і зобов`язання вчинити дії.

2. Надіслати ОСОБА_1 копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами. 

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та не оскаржується.

Суддя-доповідач                                                                                           Н.В. Коваленко

Суддя                                                                                                              Я.О. Берназюк

Суддя                                                                                                              С.М. Чиркін