У х в а л а  
 
17 січня 2023 року
м. Київ
 
справа № 643/18223/21
провадження № 61-13226ск22
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Ігнатенка В. М. (суддя-доповідач), Карпенко С. О.,  Стрільчука В. А., 
 
розглянув касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Марцоня Дмитра Григоровича на ухвалу Московського районного суду          м. Харкова від 21 жовтня 2021 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 07 грудня 2022 року в справі за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харченко Любов Леонідівна, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , департамент служб у справах дітей Харківської міської ради,про визнання недійсним договору про поділ спадщини, визнання права власності та витребування майна з чужого незаконного володіння,
 
В с т а н о в и в:
 
У жовтні 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харченко Л. Л., ОСОБА_4 , про визнання недійсним договору про поділ спадщини, визнання права власності та витребування майна з чужого незаконного володіння.
 
20 жовтня 2021 року позивач звернулася до суду із заявою про забезпечення позову шляхом заборони ОСОБА_3 вчиняти будь-які дії щодо відчуження 3/8 частки у праві власності на квартиру АДРЕСА_1 .
 
Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 21 жовтня 2021 року року було відкрито провадження по справі; залучено до справи третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: ОСОБА_5 та департамент служб у справах дітей Харківської міської ради.
 
Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 21 жовтня 2021 року відмовлено у задоволенні заяви позивача про забезпечення позову.
 
Постановою Полтавського апеляційного суду від 07 грудня 2022 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Марцоня Д. Г. залишено без задоволення, а ухвалу Московського районного суду                  м. Харкова від 21 жовтня 2021 року - без змін.
 
28 грудня 2022 року представник ОСОБА_1 - адвокат Марцоня Д. Г. через систему «Електронний суд» надіслав до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 21 жовтня 2021 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 07 грудня                   2022 року.
 
У касаційній скарзі він просить суд касаційної інстанції змінити мотивувальні частини оскаржуваних рішень та викласти їх в редакції, зазначеній у касаційній скарзі.
 
У частині третій статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
 
За частиною першою статті 406 ЦПК України ухвали судів першої та апеляційної інстанцій можуть бути оскаржені в касаційному порядку у випадках, передбачених пунктами 2, 3 частини першої статті 389 цього Кодексу. 
 
Відповідно до частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку: 1) рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті; 2) ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6, 7, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку; 3) ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті або закриття апеляційного провадження, про повернення апеляційної скарги, про зупинення провадження, щодо забезпечення позову, заміни заходу забезпечення позову, щодо зустрічного забезпечення, про відмову ухвалити додаткове рішення, про роз`яснення рішення чи відмову у роз`ясненні рішення, про внесення або відмову у внесенні виправлень у рішення, про повернення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про заміну сторони у справі, про накладення штрафу в порядку процесуального примусу, окремі ухвали.
 
Тобто перелік ухвал суду, які підлягають касаційному оскарженню окремо від рішення суду, чітко визначається процесуальним законом. 
 
Ухвала суду першої інстанції про відмову в забезпеченні позову як процесуальний документ, що може бути оскаржений, передбачений відповідно пункту 4 частини першої статті 353 ЦПК України, який відсутній у зазначеному переліку, а отже така ухвала суду першої інстанції та постанова апеляційного суду за результатами перегляду цієї ухвали не підлягають касаційному оскарженню.
 
Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 15 травня 2019 року у справі № 755/10786/16-ц (провадження № 61-44154сво18) зробив висновок, що: «ухвали вказані у пункті 4 частини першої статті 353 ЦПК України, після їх перегляду в апеляційному порядку, не можуть бути предметом оскарження у суді касаційної інстанції (пункт                          2 частини першої статті 389 ЦПК України)».
 
Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).
 
Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими, ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді, може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).
 
Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
 
Таким чином, у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити, оскільки оскаржені ухвала Московського районного суду м. Харкова від       21 жовтня 2021 року та постанова Полтавського апеляційного суду від          07 грудня 2022 року про відмову у забезпеченні позовуне підлягають касаційному оскарженню відповідно до пункту 2 частини першої статті 389 ЦПК України.
 
Керуючись статтями 260, 389, 394 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,
 
У х в а л и в:
 
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Марцоня Дмитра Григоровича на ухвалу Московського районного суду м. Харкова від              21 жовтня 2021 року та постанову Полтавського апеляційного суду від          07 грудня 2022 року в справі за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харченко Любов Леонідівна, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , департамент служб у справах дітей Харківської міської ради,про визнання недійсним договору про поділ спадщини, визнання права власності та витребування майна з чужого незаконного володіння.
 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                                  В. М. Ігнатенко

С. О. Карпенко

В. А. Стрільчук