Справа № 303/3765/16-ц

П О С Т А Н О В А
Іменем України

22 грудня 2022 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:
головуючого - судді Куштана Б.П. (доповідача), 
суддів: Кожух О.А. та Собослоя Г.Г.,
з участю секретаря Зубашкова М.,                                                        розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу товариства акціонерного товариства «Сенс Банк» на рішення Мукачівського міськрайонного суду від 13 грудня 2016 року (у складі судді Пак М.М.) за позовом ОСОБА_1 , яка діє від свого імені та як законний представник від імені та в інтересах малолітнього сина  ОСОБА_2 до акціонерного товариства «Сенс Банк», треті особи: орган опіки та піклування Мукачівської міської ради та приватний нотаріус Мукачівського міського нотаріального округу Пуга Анжела Михайлівна, про визнання акціонерного товариства «Сенс Банк» таким, що втратив право вимоги до спадкодавця, припинення зобов`язання за договором кредиту у зв`язку зі смертю боржника, припинення іпотечного договору, визнання недійсним договору поруки, визнання недійсним договору банківського рахунку та зобов`язання вчинити певні дії, за позовом  ОСОБА_1  до акціонерного товариства «Сенс Банк» третя особа - приватний нотаріус Мукачівського міського нотаріального округу Пуга Анжела Михайлівна, про визнання правочинів недійсними, припинення заборони відчуження нерухомого майна та земельної ділянки, за позовом  ОСОБА_1  до акціонерного товариства «Сенс Банк» про визнання правочину недійсним із моменту його укладення і стягнення коштів, і зустрічним позовом  акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 від імені якого діє ОСОБА_1 , про звернення стягнення на предмет іпотеки, -
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 , яка діє у своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_2 , звернулася до суду з позовами в червні 2016 р. 
Обґрунтувала свої позовні вимоги тим, що її чоловік ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , за час свого життя, без її відома, уклав із відповідачем ряд договорів, зокрема: договір кредиту від 25 жовтня 2006 р. № 305/162-Ж, відповідно до умов якого отримав кредит у розмірі 39 600 доларів США, строком повернення до 24 жовтня 2016 р.; договір кредиту від 18 травня 2007 р. № 305/82-Ж-07, відповідно до умов якого отримав кредит у розмірі 22 000 доларів США, строком повернення до 18 травня 2017 р. і договір про надання невідновлювальної кредитної лінії від 27березня2008р.№305/41-Ж-08, відповідно до умов якого отримав кредит у розмірі70 000 доларів США, строком повернення до 26 березня 2023 р. У забезпечення виконання зобов`язань за вказаними кредитними договорами між Банком і ОСОБА_3  були укладені іпотечні договори від 25 жовтня 2006 р. № 305/162-Ж, від 18 травня 2007 р. № 305/82-Ж-07 та від 28 березня 2008 р. № 305/41-Ж-08, відповідно до умов яких надав у іпотеку Банку нерухоме майно, зокрема: житловий будинок, готовністю 95 %, загальною площею 223,10 кв. м, житловою площею 71,60 кв. м, з приналежними до нього надвірними спорудами та прибудовами, а саме: котельня, огорожа, садовий будинок, та земельну ділянку, площею 0,0600 га, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 . Також посилалась на те, що через три дні після смерті чоловіка, а саме ІНФОРМАЦІЯ_1 , їй телефонували представники Банку та пропонували з`явитися 01 липня 2013 р. в Мукачівське відділення ПАТ «Укрсоцбанк» для підписання деяких документів у зв`язку зі смертю ОСОБА_3 . Вважала, що працівники Банку скориставшись її тяжкими обставинами, а саме смертю чоловіка, шляхом обману змусили її підписати абсурдні за своїм змістом договори, зокрема: договори поруки від 01 липня 2013 р. № 305/162-Ж-01, № 305/82-Ж-07-01 та № 305/41-Ж-08-01, відповідно до умов яких вона зобов`язалася перед відповідачем у повному обсязі солідарно відповідати за виконання зобов`язань ОСОБА_3 щодо повернення суми кредитів, у розмірі, у строки та у порядку, передбачених вищезазначених кредитними договорами. Крім того, 10 липня 2013 р. працівники Банку шляхом обману, під приводом дооформлення деяких документів, які за час свого життя не встиг підписати її чоловік, змусили її підписати договір банківського рахунку № НОМЕР_1 на вкрай невигідних для неї умовах, де через касу-відповідача вона внесла на поточний рахунок № НОМЕР_1 , у період із 11 липня 2013 р. по  29 жовтня 2015 р., кошти в іноземній валюті у розмірі 17 745 доларів США. Вважала, що всі договори, які вона уклала (три договори поруки та договір банківського рахунку), після смерті чоловіка, є такими, що були укладені шляхом обману, вчинені нею під впливом тяжкої обставини - смерті чоловіка, який був годувальником сім`ї, і на вкрай невигідних для неї умовах, а тому такі є недійсними, так як на момент їх укладання не були додержані вимоги, встановлені частинами першою-третьою, п`ятою, шостою статті 203 ЦК України. Також вважала, що відповідачем пропущено шестимісячний строк пред`явлення вимог до спадкоємців ОСОБА_1 і її малолітнього сина ОСОБА_2 від дня, коли він дізнався про відкриття спадщини, а тому втратив право вимоги до них у порядку, передбаченому статтею 1281 ЦК України.
Ураховуючи це та уточнення позовних вимог, позивач просила:
-визнати Банк таким, що втратив право вимоги до спадкоємців ОСОБА_1 і її малолітнього сина ОСОБА_2 за кредитними договорами: від 25 жовтня 2006 р. № 305/162-Ж про отримання грошових коштів у розмірі 39 600 доларів США; від 18 травня 2007 р. № 305/82-8-07 про отримання 22 000 доларів США; за договором про надання невідновлювальної кредитної лінії від 27 березня 2008 р. № 305/41-Ж-08 про отримання коштів у розмірі 70 000 доларів США та іпотечними договорами: від 25 жовтня 2006 р. № 305/162-Ж; від 18 травня 2007 р. № 305/82-Ж-07; від 28 березня 2008 р. № 305/41-Ж-08;
-зобов`язання за договорами кредиту від 25 жовтня 2006 р. № 305/162-Ж про отримання коштів у розмірі 39 600 доларів США та від 18 травня 2007 р. № 305/82-Ж-07 про отримання коштів у розмірі 22 000 доларів США; за договором про надання невідновлювальної кредитної лінії від 27 березня 2008 р. № 305/41-Ж-08 про отримання коштів у розмірі 70 000 доларів США, укладені між ОСОБА_3 (іпотекодавцем) та Банком, припинити у зв`язку із смертю боржника;
-іпотечні договори від 25 жовтня 2006 р. № 305/162-Ж, від 18 травня 2007 р. № 305/82-Ж-07 та від 28 березня 2008 р. № 305/41-Ж-08, укладені між ОСОБА_3 та Банком, посвідчені приватним нотаріусом Мукачівського нотаріального округу Пуга А.М. і зареєстровані у реєстрі під № 3308, № 1124, № 329 припинити;
-зобов`язати приватного нотаріуса Мукачівського міського нотаріального округу Пугу А.М. зняти заборону на відчуження житлового будинку з приналежними надвірними спорудами та прибудовами, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 та земельної ділянки, на якій знаходиться указаний житловий будинок, розміром 0,0600 га, з кадастровим номером № 2110400000:01:012:0039, які були зареєстровані під № 3308, № 1124, № 329 приватним нотаріусом Мукачівського міського нотаріального округу Пуга А.М. на підставі іпотечних договорів від 25 жовтня 2006 р. № 305/162-Ж, від 18 травня 2007 р. № 305/82-Ж-07 та від 28 березня 2008 р. № 305/41-Ж-08, укладених між ОСОБА_3 та Банком;
-договори поруки від 01 липня 2013 р. № 305/12-Ж-01, від 01 липня 2013 р. № 305/82-Ж-07-01 та від 01 липня 2013 р. № 305/41-Ж-08-01, укладені між ОСОБА_1 і Банком визнати недійсними з моменту їх укладення;
-договір банківського рахунку (поточний рахунок № НОМЕР_2 ) від 01 липня 2013 р., укладений між ОСОБА_1 і Банком визнати недійсним із моменту його укладення;
-стягнути з Банку на користь ОСОБА_1 внесені нею на поточний рахунок кошти в розмірі 17 745 доларів США, які станом на 30 червня 2016 р. за офіційним курсом НБУ є еквівалентними - 440 963,25 грн, а також вирішити питання про розподіл судових витрат.
03 жовтня 2016 р. Банк звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1 і ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки.
На обґрунтування указав, що між ним і ОСОБА_3 були укладені кредитні договори, зокрема: 25 жовтня 2006 р. № 305/162-Ж на суму 39 600 доларів США, строком повернення 24 жовтня 2016 р., 18 травня 2007 р. № 305/82-Ж-07 на суму 22 000 доларів США, строком повернення до 18 травня 2017 р. і 27 березня 2008 р. № 305/41-Ж-08 на суму 70 000 доларів США, строком повернення до 26 березня 2023 р. На забезпечення виконання указаних зобов`язань між Банком і ОСОБА_3 були укладені три іпотечні договори, зокрема: 25 жовтня 2006 р. № 305/162-Ж, 18 травня 2007 р. № 305/82-Ж-07 та 28 березня 2008 р. № 305/41-Ж-08, відповідно до умов яких ОСОБА_3 передав в іпотеку Банку нерухоме майно, а саме: недобудований житловий будинок АДРЕСА_1 разом із земельною ділянкою, площею 0,0600 га. Унаслідок неналежного виконання ОСОБА_3 своїх кредитних зобов`язань, станом на 30 вересня 2016 р. виникла заборгованість у розмірі 74 446,95 доларів США. Зазначав, що про те, що боржник ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 і спадщину прийняли його дружина ОСОБА_1 і її малолітній син ОСОБА_2 , Банк дізнався із ухвали Мукачівського міськрайонного суду від 08 липня 2016 р. щодо відкриття провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до UniCreditBanc, третя особа - приватний нотаріус Мукачівського міського нотаріального округу Пуга А.М., про визнання правочинів недійсними. Вважав, що Банк не втратив права вимоги до спадкоємців ОСОБА_1 і її малолітнього сина ОСОБА_2 , які прийняли спадщину, оскільки про смерть боржника дізнався лише у липні 2016 р. Посилаючись на те, що згідно з вимогами ст. 1281 ЦК України спадкоємці боржника, за умови прийняття ними спадщини, є боржниками перед кредитором у межах вартості майна одержаного у спадщину, Банк просив звернути стягнення на передані в іпотеку Банку ОСОБА_3 , спадкоємцями якого є ОСОБА_1 і ОСОБА_2 , житловий будинок і земельну ділянку, площею 0,0600 га, кадастровий № 2110400000:01:012:0039, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом їх реалізації на прилюдних торгах у межах виконавчого провадження, за початковою ціною не нижче ніж 1 212 000 грн., із направленням коштів виручених від реалізації майна на погашення заборгованості перед Банком у розмірі 74 446,95 доларів США, а саме: за договорами кредиту від 25 жовтня 2006 р. № 305/162-Ж у розмірі 15 690 доларів США заборгованості за кредитом, від 18 травня 2007 року № 305/82-Ж-07 у розмірі 9 802,00 доларів США заборгованості за кредитом та від 27 березня 2008 року № 305/41-Ж-08 у розмірі 48 954,95 доларів США заборгованості за кредитом.
Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду від 08 вересня 2016 р. цивільні справи № 303/3765/16-ц, № 303/3767/16-ц та № 303/3910/16-ц за позовами ОСОБА_1 об`єднано в одне провадження.
Рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 13 грудня 2016 р. позов ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та інтересах малолітнього ОСОБА_2 , задоволено.
Визнано Банк таким, що втратив право вимоги до спадкоємців ОСОБА_1 і її малолітнього сина ОСОБА_2 за договорами кредиту від 25 жовтня 2006 р. №305/162-Ж, від 18 травня 2007 р. № 305/82-Ж-07, та за договором про надання невідновлюваної кредитної лінії від 27 березня 2008 р. № 305/41-Ж-08.
Визнано договори кредиту від 25 жовтня 2006 р. № 305/162-Ж про отримання 39 600 доларів США, від 18 травня 2007 р. №305/82-Ж-07 про отримання 22 000 доларів США, договір про надання невідновлюваної кредитної лінії від 27 березня 2008 р. № 305/41-Ж-08 про отримання 70 000 доларів США, укладених між Банком і ОСОБА_3 припиненими у зв`язку із смертю.
Визнано іпотечні договори від 25 жовтня 2006 р. № 305/162-Ж, від 18 травня 2007 р. № 305/82-Ж-07 та від 28 березня 2008 р. № 305/41-Ж-08, укладені між Банком і ОСОБА_3 припиненими.
Визнано договори поруки від 01 липня 2013 р. № 305/162-Ж-01, від 01 липня 2013 р. № 305/82-Ж-07-01, від 01 липня 2013 р. № 305/41-Ж-08-01 та договір банківського рахунку (поточний рахунок № НОМЕР_2 ) від 10 липня 2013 р., укладені між Банком і ОСОБА_1 недійсними з моменту їх укладення.
Зобов`язано приватного нотаріуса Мукачівського міського нотаріального округу Пугу А.М. зняти заборону на відчуження житлового будинку, з приналежними надвірними спорудами та прибудовами, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 та земельної ділянки, на якій знаходиться даний житловий будинок, розміром 0,0600 га, за кадастровим номером 2110400000:01:012:0039, які були зареєстровані у реєстрі під № 3308, № 1124, № 329 приватним нотаріусом Мукачівського міського нотаріального округу Пуга А. М. на підставі іпотечних договорів від 25 жовтня 2006 р. № 305/162-Ж, від 18 травня 2007 р. № 305/82-Ж-07 та від 28 березня 2008 р. № 305/41-Ж-08, укладених між Банком і ОСОБА_3 .
Стягнуто з Банку на користь ОСОБА_1 , внесені нею на поточний рахунок № НОМЕР_2 кошти в розмірі 17 745 доларів США, що за курсом НБУ еквівалентно 440 963,25 грн.
У задоволенні зустрічного позову Банку до ОСОБА_1 і ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки відмовлено.
Вирішено питання про розподіл судових витрат.
Банк просить скасувати це рішення і прийняти нове, яким у задоволенні первісних позовів  ОСОБА_1 у своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього сина відмовити, а зустрічний позов Банку задовольнити. Доводить про неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права. Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до такого:
-свідоцтва про право на спадщину на спірне майно, яке було передано в іпотеку Банку, ОСОБА_1 і ОСОБА_2 не видавалися, відповідно нотаріусом не було повідомлено Банк про видачу таких, спадкоємцями ОСОБА_3 не було повідомлено про його смерть, відтак у Банку не було відомостей про це, відтак Банком не пропущено шестимісячний строк для пред`явленням вимог до спадкоємців ОСОБА_3 ;
-відсутні підстави для визнання договорів поруки укладених ОСОБА_1 недійсними, оскільки останньою здійснювалося погашення заборгованості, що свідчить про визнання нею обов`язків за укладеними договорами кредиту, як спадкоємиці ОСОБА_3 та їх виконання, а сама порука ОСОБА_1 була подана фактично за виконання нею особисто та від імені малолітнього сина зобов`язань за укладеними договорами кредиту;
-є невірним визнання недійсним договору № НОМЕР_2 банківського рахунку від 10 липня 2013 р., оскільки ОСОБА_1 доручила Банку здійснювати договірне списання із відкритого їй поточного рахунку № НОМЕР_2 кошти на погашення заборгованості за договором кредиту на підставі укладених договорів поруки.
Письмового відзиву на апеляційну скаргу до суду не надходило.
Вирішуючи спір, суд першої інстанції, виходив із того, що Банк втратив право вимоги до спадкоємців за спірними кредитними договорами, оскільки ним пропущено, встановлений статтею 1281 ЦК України, строк пред`явлення вимог до спадкоємців боржника, а тому спірні кредитні договори та договори іпотеки є припиненими. Визнаючи договори поруки та договір банківського рахунку, укладені між Банком і ОСОБА_1 недійсним, суд виходив із того, що такі договори були укладені під впливом тяжкої для позивача обставини та на вкрай невигідних умовах. Відмовляючи Банку в задоволенні його позову про звернення стягнення на предмет іпотеки, виходив із того, що Банком пропущено, встановлений статтею 1281 ЦК України, строк для пред`явлення вимог до спадкоємців, оскільки про відкриття спадщини на майно померлого ОСОБА_3 і про те, що спадкоємцями після його смерті є ОСОБА_1 і ОСОБА_2 , Банк дізнався у червні 2013 р., а з даним позовом звернувся у жовтні 2016 р.
Ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 21 березня 2017 р. апеляційну скаргу Банку відхилено, рішення Мукачівського міськрайонного суду від 13 грудня 2016 р. залишено без змін.
Постановою Верховного Суду від 09 грудня 2020 р. касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» задоволено частково.
Рішення Мукачівського міськрайонного суду від 13 грудня 2016 р. і ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 21 березня 2017 р. у частині позовної вимоги ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та інтересах малолітнього ОСОБА_2 про визнання недійсним договору банківського рахунку від 10 липня 2013 р., укладеного між Банком і ОСОБА_1 скасовано. У задоволенні цієї позовної вимоги відмовлено.
Рішення Мукачівського міськрайонного суду від 13 грудня 2016 р. і ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 21 березня 2017 р. у частині позовної вимоги ОСОБА_1 , яка діє у своїх інтересах та інтересах малолітнього ОСОБА_2 про визнання недійсними договорів поруки, змінити, виклавши мотивувальну частину оскаржуваних рішень у редакції цієї постанови.
Ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 21 березня 2017 р. у частині позовних вимог ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та інтересах малолітнього ОСОБА_2 про визнання Банку таким, що втратив право вимоги до спадкоємців, визнання припиненим договору кредиту, іпотечного договору з моменту їх укладення та припинення заборони на відчуження будинку та земельної ділянки, та в частині позову Банку про звернення стягнення на предмет іпотеки скасовано, справу в цій частині передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
При цьому Верховний Суд констатував, що вирішуючи вимоги ОСОБА_1 щодо визнання припиненим договору кредиту, договору про надання невідновлювальної кредитної лінії та іпотечного договору, а також припинення заборони на відчуження будинку та земельної ділянки, суди попередніх інстанцій не звернули уваги на те, що ОСОБА_3 підписав зазначені правочини, виконував їх умови протягом тривалого часу та за життя питання про їх недійсність не ставив, а тому відсутні правові підстави для задоволення указаних вимог.
Апеляційний суд не перевірив і не встановив чи виконала ОСОБА_1 свій обов`язок, передбачений частиною першою статті 1281 ЦК України, щодо повідомлення Банку про смерть позичальника, чи знав/міг знати Банк про прийняття ОСОБА_1 спадщини.
Відмовивши у задоволенні позову Банку про стягнення кредитної заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, з підстав пропуску Банком, встановленого статтею 1281 ЦК України строку, апеляційний суд спір по суті не розглянув, дійсний розмір кредитної заборгованості не визначив.
Під час повторного апеляційного перегляду справи колегія суддів констатує наступне.
Беручи до уваги висновки Верховного Суду, викладені в постанові від 09 грудня 2020 р. (т.3 а.с.101-110) рішення суду першої інстанції переглядається у частині вимог ОСОБА_1 щодо визнання припиненим договору кредиту, договору про надання невідновлювальної кредитної лінії та іпотечного договору, а також припинення заборони на відчуження будинку та земельної ділянки та в частині відмови у задоволенні позову Банку про стягнення кредитної заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки з підстав пропуску Банком, встановленого статтею 1281 ЦК України строку.
При цьому, судами було встановлено, що між Банком і ОСОБА_3 були укладені кредитні договори, зокрема: 25 жовтня 2006 р. № 305/162-Ж, відповідно до умов якого останній отримав кредит у розмірі 39 600 доларів США, строком повернення до 24 жовтня 2016 р.; 18 травня 2007 р. № 305/82-Ж-07 кредит у розмірі 22 000 доларів США, строком повернення до 18 травня 2017 р., і договір про надання невідновлювальної кредитної лінії від 27 березня 2008 р. № 305/41-Ж-08, відповідно до умов якого позичальник отримав кредит у розмірі 70 000 доларів США, строком повернення до 26 березня 2023 р.
На забезпечення виконання указаних кредитних зобов`язань між Банком і ОСОБА_3 були укладені іпотечні договори від 25 жовтня 2006 р. № 305/162-Ж, від 18 травня 2007 р. № 305/82-Ж-07 та від 28 березня 2008 р. № 305/41-Ж-08, відповідно до яких ОСОБА_3 надав у іпотеку Банку нерухоме майно, зокрема, житловий будинок, готовністю 95 %, загальною площею 223,10 кв. м, житловою площею 71,60 кв. м, із приналежними до нього надвірними спорудами та прибудовами, а саме: котельня, огорожа, садовий будинок, і земельну ділянку площею 0,0600 га, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .
ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 помер.
Спадкоємцями майна ОСОБА_3 є його дружина ОСОБА_1 і його малолітній син ОСОБА_2 , які спадщину, що залишилася після смерті ОСОБА_3 , прийняли шляхом подачі відповідної заяви від 22 листопада 2013 р., що надійшла до Мукачівської районної державної нотаріальної контори 25 листопада 2013 р.
Також встановлено, що 01 липня 2013 р. між Банком і ОСОБА_1 були укладені договори поруки № 305/162-Ж-01, № 305/82-Ж-07-01 та № 305/41-Ж-08-01, відповідно до умов яких остання зобов`язалася перед кредитором у повному обсязі солідарно відповідати за виконання зобов`язань ОСОБА_3 щодо повернення суми кредитів у розмірі, в строки та в порядку, передбачених кредитними договорами, укладеними між Банком і позичальником ОСОБА_3 
10 липня 2013 року між Банком і ОСОБА_1 укладено договір банківського рахунку № НОМЕР_2 , відповідно до умов якого Банк відкрив останній поточний рахунок № НОМЕР_2 у доларах США і взяв на себе зобов`язання здійснювати зарахування коштів на рахунок клієнта за умови зазначення у платіжному документі певних реквізитів.
Згідно з квитанціями ОСОБА_1 вносила Банку на поточний рахунок № НОМЕР_2 суми коштів, а саме: 11 липня 2013 р. - 655 доларів США, 12 серпня 2013 р. - 655 доларів США, 10 вересня 2013 р. - 655 доларів США, 24 вересня 2013 р. - 160 доларів США, 10 жовтня 2013 р. - 655 доларів США, 15 листопада 2013 р. - 655 доларів США, 10 грудня 2013 р. - 700 доларів США, 13 січня 2014 р. - 655 доларів США, 10 лютого 2014 р. - 655 доларів США, 12 березня 2014 р. - 655 доларів США, 09 квітня 2014 р. - 655 доларів США, 13 травня 2014 р. - 655 доларів США, 26 червня 2014 р. - 330 доларів США, 10 липня 2014 р. - 325 доларів США, 23 липня 2014 р. - 330 доларів США, 12 серпня 2014 р. - 330 доларів США, 27 серпня 2014 р. - 325 доларів США, 12 вересня 2014 р. - 325 доларів США, 25 вересня 2014 р. - 330 доларів США, 24 жовтня 2014 р. - 655доларів США, 25 листопада 2014 р. - 700 доларів США, 16 грудня 2014 р. - 660 доларів США, 27 січня 2015 р. - 620 доларів США, 13 березня 2015 р. - 300 доларів США, 16 квітня 2015 р. - 655 доларів США, 12 травня 2015 р. - 300 доларів США, 26 травня 2015 р. - 400 доларів США, 11 червня 2015 р. - 320 доларів США, 30 червня 2015 р. - 400 доларів США, 23 липня 2015 р. - 610 доларів США, 10 серпня 2015 р. - 600 доларів США, 25 серпня 2015 р. - 400 доларів США, 18 вересня 2015 р. - 450 доларів США, 30 вересня 2015 р. - 300 доларів США та 29 жовтня 2015 р. - 670 доларів США.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частин першої та другої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Отже, вирішуючи вимоги ОСОБА_1 щодо визнання припиненим договору кредиту, договору про надання невідновлювальної кредитної лінії та іпотечного договору, а також припинення заборони на відчуження будинку та земельної ділянки суд першої інстанції не звернув уваги на те, що ОСОБА_3 підписав указані правочини, виконував їх умови протягом тривалого часу та за життя питання про їх недійсність не ставив, а тому відсутні правові підстави для задоволення указаних вимог.
Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
При цьому відповідно до частини п`ятої статті 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
За правилом статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Таким чином, на час укладення договору поруки дружиною (спадкоємцем) із Банком (кредитором за договором позики, укладеним за життя її чоловіка), всі права та обов`язки (спадкодавця), в тому числі обов`язок виконати зобов`язання за цим договором позики, належали вже їй.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 р. у справі № 522/407/15-ц (провадження № 14-53цс18) зроблено висновок, що «спадкоємець зобов`язаний повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо йому відомо про борги останнього. Кредитор має пред`явити свою вимогу до спадкоємців протягом 6 місяців з дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, незалежно від настання строку вимоги, а якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, то не пізніше одного року від настання строку вимоги. Поняття «строк пред`явлення кредитором спадкодавця вимог до спадкоємців» не тотожне поняттю «позовна давність». Так, частина четверта статті 1281 ЦК України визначає наслідком пропуску кредитором спадкодавця строків пред`явлення вимог до спадкоємців позбавлення права вимоги такого кредитора, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті. Тоді як згідно з частиною четвертою статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Відтак, визначені статтею 1281 ЦК України строки пред`явлення кредитором вимоги до спадкоємців і позовна давність є різними строками. Сплив перших має наслідком позбавлення кредитора права вимоги (припинення його цивільного права), а отже, і неможливість вимагати у суді захисту відповідного права. Натомість, сплив позовної давності не виключає наявність у кредитора права вимоги та є підставою для відмови у позові за умови, якщо про застосування позовної давності у суді заявила одна зі сторін. Сплив визначених статтею 1281 ЦК України строків пред`явлення кредитором вимоги до спадкоємців має наслідком позбавлення кредитора права вимоги за основним і додатковим зобов`язаннями, а також припинення таких зобов`язань».
Звертаючись у жовтні 2016 р. із зустрічним позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки, Банк посилався на те, що він як кредитор спадкодавця ( ОСОБА_3 ) не знав і не міг знати про те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер та у зв`язку з його смертю відкрилась спадщина, яку прийняли його дружина ( ОСОБА_1 ) та неповнолітній син ( ОСОБА_2 )., свідоцтва про право на спадщину ні ОСОБА_1 , ні ОСОБА_2 не отримували, а тому нотаріус не повідомляв Банк про наявність у нього заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 . Про факт смерті ОСОБА_3 . Банку стало відомо з позовної заяви ОСОБА_1 у справі № 303/3767/16-ц, провадження у якій було відкрито ухвалою Мукачівського міськрайонного суду від 08 липня 2016 р. Після отримання указаної позовної заяви Банком у справі за позовом Банку до ОСОБА_3 про стягнення кредитної заборгованості було подано заяву про залучення до участі відповідачів ОСОБА_1 і ОСОБА_2 і ухвалою суду від 22 серпня 2016 р. було замінено відповідача ОСОБА_3 на ОСОБА_1 , яка діяла в своїх інтересах та інтересах ОСОБА_2 .
Банк вважав, що не пропустив установлений статтею 1281 ЦК України строк та має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку.
Ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 28 квітня 2022 р. (т.3 а.с.186-188) було витребувано від Мукачівської районної державної нотаріальної контори належним чином засвідчену копію спадкової справи № 229/2013, заведеної після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про смерть серії НОМЕР_3 ).
На виконання вимог указаної ухвали Другою Мукачівською державною нотаріальною конторою було надіслано належним чином завірену копію спадкової справи № 229/2013 за померлим ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 на 33 арк. (т.3 а.с.201-234), із якої убачається, що Банк у серпні 2013 р. звернувся до Мукачівської районної державної нотаріальної контори із вимогою до спадкоємців (т.3 а.с.202), у якій указав, що на підставі ст. 1281 ЦК України Банк заявляє свої вимоги до спадкоємців ОСОБА_3 в розмірі 91 641,95 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 16 серпня 2013 р. складає 732494, грн.
26 листопада 2013 р. ОСОБА_1 звернулася до Мукачівської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за померлим ОСОБА_3 у власних інтересах та інтересах сина - ОСОБА_2 (т.3 а.с.214).
19 травня 2017 р. ОСОБА_1 звернулася до Мукачівської районної державної нотаріальної контори із заявою на видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, діючи у власних інтересах та інтересах сина ОСОБА_2 (т.3 а.с.222).
19 травня 2017 р. ОСОБА_1 (т.3 а.с.225, а.с.227) і її сину ОСОБА_2 (т.3 а.с.226,228) було видано свідоцтво про право на спадщину на Ѕ частку спадкового майна, яка складається із земельної ділянки загальною площею 0,0600 га, яка розташована в АДРЕСА_1 .
29 травня 2017 р. ОСОБА_1 звернулася до Мукачівської районної державної нотаріальної контори із заявою на видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на автомобіль марки Hyundai Sonata 2.4 1, діючи у власних інтересах та інтересах сина ОСОБА_2 (т.3 а.с.229), цього ж дня було видане свідоцтво про право на спадщину за законом (т.3 а.с.231).
28 серпня 2018 р. ОСОБА_1 звернулася до Мукачівської районної державної нотаріальної контори із заявою на видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на автомобіль марки - Skoda, модель - Fabia 1.4, діючи у власних інтересах та інтересах сина ОСОБА_2 (т.3 а.с.232), цього ж дня було видане свідоцтво про право на спадщину за законом (т.3 а.с.234).
Отже, дослідивши матеріали справи, в тому числі спадкову справу, заведену після смерті ОСОБА_3 , колегія суддів констатує, що ОСОБА_1 свій обов`язок, передбачений частиною першою статті 1281 ЦК України, щодо повідомлення Банку про смерть позичальника не виконала.
Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні зустрічного позову Банку до ОСОБА_1 і ОСОБА_2 , від імені якого діє ОСОБА_1 , про звернення стягнення на предмет іпотеки виходив із того, що кредитор, починаючи з липня місяця 2013 р. і до жовтня 2016 р., узагалі не пред`явив будь-які права вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, а тільки 03 жовтня 2016 р. подав до суду зустрічний позов до спадкоємців відразу про звернення стягнення на предмет іпотеки, чим самим не дотримав вимог ст. 1281 ЦК України та в зв`язку з чим утратив права вимоги до спадкоємців. Крім цього, зустрічна позовна вимога Банку про звернення стягнення є безпідставною, оскільки ними не було в передбачений законом строк заявлено права вимоги до спадкоємців, а отже останні і не відмовилися від одноразового платежу щодо задоволення вимог.
Однак, такий висновок спростовується вимогою до спадкоємців (т.3 а.с.202), відповідно до якої Банк у серпні 2013 р. звернувся до Мукачівської районної державної нотаріальної контори та вказав, що на підставі ст. 1281 ЦК України Банк заявляє свої вимоги до спадкоємців ОСОБА_3 в розмірі 91 641,95 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 16 серпня 2013 р. складає 732494, грн. 
Відтак належить констатувати, що Банком були дотримані строки звернення до спадкоємців померлого, визначені ч.1 ст. 1281 ЦК України, оскільки позичальник ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 (т.3 а.с.216), а з вимогою до спадкоємців Банк звернувся у серпні 2013 р. (т.3 а.с.202).
За змістом частини першої статті 1282 ЦК України та частини першої статті 23 Закону України «Про іпотеку» у разі переходу права власності на предмет іпотеки в порядку спадкування іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, який як спадкоємець набуває статусу іпотекодавця. Отже, іпотека у зв`язку з фактом набуття її предмета у власність спадкоємцями боржника - іпотекодавця не припиняється.
Зі смертю позичальника зобов`язання з повернення кредиту включаються до складу спадщини, строки пред`явлення кредитодавцем вимог до спадкоємців позичальника, а також порядок задоволення цих вимог регламентуються статтями 1281 і 1282 ЦК України. Тобто, норма статті 1281 ЦК України, яка визначає преклюзивні строки пред`явлення таких вимог, застосовується і до кредитних зобов`язань, забезпечених іпотекою.
У разі смерті спадкодавця спадкоємці, які прийняли спадщину, не відмовились від її прийняття, замінюють його (спадкодавця) особу у всіх правовідносинах, що існували на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті спадкодавця.
Положення статей 1281 і 1282 ЦК України та статті 23 Закону України «Про іпотеку» регламентують особливості правового регулювання відносин між кредитором і спадкоємцями боржника, зокрема і в зобов`язаннях, забезпечених іпотекою. За змістом цих приписів у разі переходу права власності на предмет іпотеки у порядку спадкування право іпотеки є чинним для спадкоємця; спадкоємець, до якого перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статусу іпотекодавця; спадкоємець (фізична особа) не несе відповідальність перед іпотекодержателем за виконання боржником основного зобов`язання, але в разі його порушення боржником такий спадкоємець відповідає за задоволення вимоги іпотекодержателя в межах вартості предмета іпотеки; спадкоємець зобов`язаний повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо йому відомо про борги останнього; кредитор повинен пред`явити свою вимогу до спадкоємців протягом 6 місяців з дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, незалежно від настання строку вимоги, а якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, то не пізніше одного року від настання строку вимоги; наслідком пропуску кредитором вказаних строків звернення з вимогою до спадкоємців є позбавлення кредитора права вимоги.
У постанові Верховного Суду від 13 жовтня 2021 р. у справі № 725/1820/16 (провадження № 61-12559св20) зроблено правовий висновок про те, що оскільки кредитор заявив державній нотаріальній конторі про наміри пред`явити до спадкоємців вимоги за існуючими зобов`язаннями боржника, то підстав для застосування наслідків пропуску шестимісячного строку для звернення кредитора до спадкоємців, встановленого частиною другою статті 1281 ЦК України, немає.
Таким чином, Банком своєчасно пред`явлено вимоги до спадкоємців шляхом направлення повідомлення про наявність кредиторської заборгованості на адресу нотаріуса.
У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 10 квітня 2019 року у справі № 390/34/17 (провадження № 61-22315сво18) зроблено висновок про те, що добросовісність (пункт 6 статті 3 ЦК України) - це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Доктрина venire contra faktum proprium (заборона суперечливої поведінки) базується на римській максимі - «non concedit venire contra faktum proprium» (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці). В основі доктрини venire contra faktum proprium знаходиться принцип добросовісності. Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них.
Посилання ОСОБА_1 на те, що Банком пропущено строк для звернення з відповідною вимогою до спадкоємців не може свідчити про добросовісність її поведінки, оскільки Банк вчасно звернувся до нотаріуса з відповідно вимогою, а ОСОБА_1 у свою чергу недотрималася свого обов`язку повідомити кредитора про відкриття спадщини та оформлення свідоцтва про право на спадщину.
За таких обставин колегія суддів констатує, що зустрічні вимоги Банку до ОСОБА_1 і ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки є обґрунтованими та доведеними і такі належить задовольнити.
Згідно з Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні»», на території України діє воєнний стан у зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України.
Відповідно до Закону України від 15 березня 2022 року № 2120-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України Верховна Рада України постановила розділ VI «Прикінцеві положення» Закону України «Про іпотеку» доповнити пунктом 5-2 такого змісту:
-«5-2. У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування щодо нерухомого майна (нерухомості), що належить фізичним особам та перебуває в іпотеці за споживчими кредитами, зупиняється дія статті 37 (у частині реалізації права іпотекодержателя на набуття права власності на предмет іпотеки), статті 38 (у частині реалізації права іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки), статті 40 (у частині виселення мешканців із житлових будинків та приміщень, переданих в іпотеку, щодо яких є судове рішення про звернення стягнення на такі об`єкти), статей 41, 47 (у частині реалізації предмета іпотеки на електронних торгах) цього Закону».
Ураховуючи, що на момент ухвалення апеляційним судом рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки воєнний стан в Україні триває, виконання рішення суду зупиняється на період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування.
Відповідно до ч.1, п.1 ч.2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.
Оскільки зустрічний позов Банку підлягає задоволенню, а ОСОБА_1 є відповідачем за зустрічним позовом, то на неї покладається обов`язок відшкодування судового збору сплаченого Банком у розмірі 46 666,51 грн.
       Отже, за наслідками розгляду апеляційної скарги та згідно з положеннями ст. 376 ч.1, п.1, п.3, п.4 ЦПК колегія суддів дійшла висновку про скасування рішення суду першої інстанції у частині задоволення частини первісних позовних вимог ОСОБА_1 , яка діє у своїх інтересах та інтересах свого сина ОСОБА_2 , та в частині відмови в задоволенні зустрічних позовних вимог Банку. 
       Керуючись ч.1, п.1 ч.2 ст. 141, ст. 368, п. 2 ч. 1 ст. 374, п.п.1,3,4 ст. 376, ст. ст. 381-384 ЦПК України, -
ПОСТАНОВИВ:
1. Апеляційну скаргу акціонерного товариства «Сенс Банк» задовольнити. 2.Рішення Мукачівського міськрайонного суду від 13 грудня 2016 року у частині задоволення первісної позовної заяви із збільшеними позовними вимогами ОСОБА_1 про:                                                - визнання акціонерного товариства «Сенс Банк» таким, що втратив право вимоги до спадкоємців ОСОБА_1 та її малолітнього сина ОСОБА_2 за договорами кредиту №305/162-Ж від 25 жовтня 2006 року, №305/82-Ж-07 від 18 травня 2007 року за договором про надання невідновлюваної кредитної лінії №305/41-Ж-08 від 27 березня 2008 року;                                                                - визнання договорів кредиту №305/162-Ж від 25 жовтня 2006 року про отримання 39 600 доларів США, №305/82-Ж-07 від 18 травня 2007 року про отримання 22 000 доларів США, договір про надання не відновлюваної кредитної лінії №305/41-Ж-08 від 27 березня 2008 року про отримання 70000 доларів США, укладених між ПАТ «Укрсоцбанк» і ОСОБА_3 припиненими у зв`язку із смертю;                - визнання іпотечних договорів №305/162-Ж від 25 жовтня 2006 року, №305/82-Ж-07 від 18 травня 2007 року та №305/41-Ж-08 від 28 березня 2008 року, укладених між ПАТ «Укрсоцбанк» і ОСОБА_3 припиненими;                                                                - зобов`язання приватного нотаріуса Мукачівського міського нотаріального округу Пугу Анжелу Михайлівну зняти заборону на відчуження житлового будинку, з приналежними надвірними спорудами та прибудовами, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 та земельної ділянки, на якій знаходиться даний житловий будинок, розміром 0,0600 га, за кадастровим номером 211040000001:012:0039, які були зареєстровані в реєстрі за №3308, №1124, №329 приватним нотаріусом Мукачівського міського нотаріального округу Пугою А.М. на підставі Іпотечного договору №305/162-Ж від 25 жовтня 2006 року, Іпотечного договору №305/82-Ж-07 від 18 травня 2007 року та Іпотечного договору №305/41-Ж-08 від 28 березня 2008 року, укладених між ПАТ «Укрсоцбанк» і ОСОБА_3 - скасувати та відмовити ОСОБА_1 в задоволенні вказаних позовних вимог.                                                                         ё        3.Зустрічний позов акціонерного товариства «Сенс Банк» задовольнити.        3.1. Звернути стягнення на передані в іпотеку акціонерному товариству «Сенс Банк»  ОСОБА_3 спадкоємцями якого є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 житловий будинок та земельну ділянку, площею 0,06 га, кадастровий № 2110400000:01:012:0039, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом їх реалізації на прилюдних торгах у межах виконавчого провадження, за початковою ціною не нижче ніж 1 212 000 грн., із направленням коштів виручених від реалізації майна на погашення заборгованості перед акціонерним товариством «Сенс Банк» у сумі 74 446,95 доларів США, за договорами кредиту від 25 жовтня 2006 р. № 305/162-Ж у розмірі 15 690 доларів США заборгованості за кредитом, від 18 травня 2007 року № 305/82-Ж-07 у розмірі 9 802,00 доларів США заборгованості за кредитом та від 27 березня 2008 року № 305/41-Ж-08 у розмірі 48 954,95 доларів США заборгованості за кредитом.                                                                 3.2. Виконання судового рішення у частині звернення стягнення на предмет іпотеки на прилюдних торгах зупинити на період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування.                                                                 4.Стягнути з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства «Сенс Банк» 46 666 (сорок шість тисяч шістсот шістдесят шість) гривень 51 копійку у відшкодування судового збору.                 5.Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів із дня складення повного судового рішення шляхом подачі скарги безпосередньо до Верховного Суду.                                                                         6.Повне судове рішення складено 03 січня 2023 р.
Судді: