Справа № 159/6033/19 	Головуючий у 1 інстанції: Панасюк С. Л. 	
Провадження № 22-ц/802/75/23  	  Доповідач: Здрилюк  О. І.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
       
11 січня 2023 року                                                  місто Луцьк
               
Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - судді Здрилюк О. І.,
суддів - Бовчалюк З. А., Федонюк С. Ю.,
секретар судового засідання – Ганжа М. І., 
з участю представника заявника – Талашко І. М.,
представника суб`єкта оскарження – Голярчука О. О., 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 , суб`єкт оскарження – Ковельський відділ державної виконавчої служби у Ковельському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про скасування арешту на майно боржника, за апеляційною скаргою заявника ОСОБА_1 , поданою від його імені представником ОСОБА_2 на ухвалу Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 07 листопада 2022 року, 

                                          В С Т А Н О В И В :                           

12 жовтня 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на бездіяльність державного виконавця, яку мотивує тим, що у лютому 2021 року відкрито виконавче провадження № 64592698 за виконавчим листом, виданим судом у справі № 159/6033/19.
Постановою державного виконавця від 22.02.2021 накладено арешт на усе його майно, у тому числі на земельні ділянки і транспортні засоби.   
Сума боргу становить 139927,49 грн і 13603,80 грн витрати виконавчого провадження, а вартість земельних ділянок, на які накладено арешт становить 203520 грн.  
Вважає, що для забезпечення виконання рішення суду достатньо арешту на дві земельні ділянки, у зв`язку із чим арешт на автомобіль FORD, реєстраційний № НОМЕР_1 необхідно скасувати як надмірний захід забезпечення, проте на його заяву від 30.09.2022 про зняття арешту йому було відмовлено відповіддю державного виконавця від 04.10.2022.
Ураховуючи наведене, просив визнати неправомірною бездіяльність Ковельського відділу державної виконавчої служби у Ковельському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) щодо не зняття арешту з транспортного засобу марки FORD, реєстраційний № НОМЕР_1 ; VIN/ Номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 боржника ОСОБА_1 та зобов`язати Ковельський відділ державної виконавчої служби зняти арешт з цього транспортного засобу.
Ухвалою Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 07 листопада 2022 року відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_1 ..
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 від імені боржника ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права і порушення норм процесуального права, просить скасувати цю ухвалу та прийняти нове судове рішення – про задоволення скарги ОСОБА_1 ..
У відзиві на апеляційну Ковельський відділ державної виконавчої служби, посилаючись на безпідставність вимог апеляційної скарги та законність і обґрунтованість висновків суду першої інстанції, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення.
У судовому засіданні представник заявника апеляційну скаргу підтримала із наведених у ній підстав та просить її задовольнити.
Представник суб`єкта оскарження апеляційну скаргу заперечив і просить залишити її без задоволення.
Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість ухвали суду, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а ухвалу суду залишити без змін з таких підстав.
Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
За змістом статей 1, 5 Закону України «Про виконавче провадження»  виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) – це сукупність дій визначених органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби ( державних виконавців), та у передбачених цим  Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких установлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».
Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець  зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.
Судом установлено, що у  провадженні Ковельського відділу державної виконавчої служби у Ковельському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції перебуває відкрите 22.02.2021 виконавче провадження № 64592698 щодо примусового виконання виконавчого листа у справі № 159/6033/19, виданого 17.02.2021 Ковельським міськрайонним судом Волинської області стосовно боржника ОСОБА_1 на підставі судового рішення про стягнення із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 166983,40 грн майнової шкоди, 2000 грн моральної шкоди та 4519,80 судових витрат (а.с.131, 136).
22.02.2021 винесено постанову державного виконавця про арешт майна боржника (а.с.142).
На даний час судове рішення боржником не виконано.
Підставою скарги боржника ОСОБА_1 є бездіяльність державного виконавця щодо не зняття арешту з належного боржнику автомобіля.
Підстави для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини визначено у частині 4 статті 59 Закону України «Про виконавче провадження. Зокрема, такими підставами є:
1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом;
2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника;
3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах;
4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням;
5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно;
6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову;
7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника;
8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову;
9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону;
10) отримання виконавцем від Державного концерну "Укроборонпром", акціонерного товариства, створеного шляхом перетворення Державного концерну "Укроборонпром", державного унітарного підприємства, у тому числі казенного підприємства, яке є учасником Державного концерну "Укроборонпром" або на момент припинення Державного концерну "Укроборонпром" було його учасником, господарського товариства, визначеного частиною першою статті 1 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності", звернення про зняття арешту в порядку, передбаченому статтею 11 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності".
Зазначений перелік є вичерпним.
Заявник та його представник ні в скарзі, ні в апеляційній скарзі, ні у судовому засіданні не зазначили, на підставі якого саме пункту цієї статті державний виконавець мав би зняти арешт із належного боржнику автомобіля, але цього не здійснив та допустив бездіяльність.
Ураховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що суб`єкт оскарження не допустив бездіяльності в частині вирішення заяви боржника про зняття арешту із належного йому транспортного засобу.
Повно та об`єктивно дослідивши всі обставини справи, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення скарги ОСОБА_1 ..
Згідно зі ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Доводи апеляційної скарги не містять встановлених законом підстав для скасування ухвали, постановленої з додержанням норм матеріального і процесуального права. 

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

                                             П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу заявника ОСОБА_1 , подану від його імені представником ОСОБА_2 залишити без задоволення, а ухвалу Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 07 листопада 2022 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Головуючий – суддя  

Судді