КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
    03680 м. Київ , вул. Солом`янська, 2-а 

Номер апеляційного провадження: 22-ц/824/3998/2022                                                                                            

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ
 
            28 грудня 2022 року                                                                      м. Київ
                                                                                                                     Справа № 753/15179/21
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:   
головуючого   судді-доповідача                            Ящук Т.І., 
суддів                                                                        Махлай Л.Д., Немировської О.В.,    
 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго», яка подана представником Лопатіним Костянтином Олександровичем,на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 13 жовтня 2021 року, ухвалене у складі судді Заставенко М.О.,
у справі за позовом Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, 
 
встановив:
 
У липні 2021 року позивач КП «Київтеплоенерго» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованість за спожиті до 01.05.2018 послуги з централізованого опалення у розмірі 18 074,38 грн.; заборгованість за спожиті до 01.05.2018 послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 9027,43 грн.; заборгованість за спожиті з 01.05.2018 послуги з централізованого опалення у розмірі 23 060,32 грн.; заборгованість за спожиті з 01.05.2018 послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 31 520,12 грн.; витрати, пов`язані з отриманням інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно у розмірі 33,00 грн. та судовий збір.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що за розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 10 квітня 2018 року № 591 КП «Київтеплоенерго» видано ліцензію на право провадження господарської діяльності, виробництва та постачання теплової енергії споживачам, у зв`язку з чим КП «Київтеплоенерго» здійснює з 01.05.2018 надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Крім того, 11 жовтня 2018 року між ПАТ «Київенерго» та КП «Київтеплоенерго» укладено договір № 602-18 про відступлення права вимоги (цесії), за яким позивач набув права вимоги до юридичних осіб, фізичних осіб, фізичних осіб-підприємців щодо виконання ними грошових зобов`язань перед кредитором з оплати спожитих до 01 травня 2018 року послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання станом на 01 серпня 2018 року з урахуванням оплат, отриманих кредитором за період з 01 серпня 2018 року до дати укладення цього договору. За цим договором позивач набув права вимоги заборгованості за спожиті послуги з централізованого опалення та/або централізованого постачання гарячої води у розмірі 27 101,81 грн., згідно з яким новий кредитор має право на отримання замість кредитора від споживачів, визначених у Додатку № 1 та/або Додатку № 2 до Договору цесії сплати заборгованості. 
Відповідач є споживачем вищевказаних послуг, оскільки є власником квартири АДРЕСА_1 , однак своєчасно не сплачувала за спожиті послуги з централізованого опалення та/або постачання гарячої води, в результаті чого утворилася заборгованість, яка станом на 01.06.2021 складає 54 580,44 грн. (заборгованість за послуги з централізованого опалення у розмірі 23 060,32 грн., заборгованість за послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 31 520,12 грн.). Надання послуг здійснювалось на підставі Договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, затвердженого Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору, нарахування за спожиті відповідачем послуги здійснювалось на підставі постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг.
 
Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 13 жовтня 2021 року у задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись з рішенням, представник КП «Київтеплоенерго» - Лопатін К.О. звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на  незаконність, необґрунтованість рішення,  порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду в частині відмови у стягненні заборгованості за спожиті з березня 2017 року - квітня 2017 року послуги з централізованого опалення у розмірі 1058,89 грн.; витрат, пов`язаних з отриманням інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно у розмірі 33,00 грн., судового збору в розмірі 2270 грн. та ухвалити в цій частині нове рішення, яким задовольнити вимоги за спожиті з березня 2017 року до квітня 2017 року послуги з централізованого опалення у розмірі у розмірі 1058,89 грн.; витрат, пов`язаних з отриманням інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно у розмірі 33,00 грн.
В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що судом не враховано, що споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом (пункт 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року). Плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно (частина перша статті 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року). Споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору (частина перша статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 9 листопада 2017 року).
Крім того, судом не враховано, що строк позовної давності за вимогою про стягнення з відповідача заборгованості в силу пункту 12 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України продовжено на строк дії карантину, тому строк позовної давності обраховується починаючи з березня 2017 року. Тому, позивачем не було пропущено строк позовної давності за вимогами про стягнення заборгованості з оплати послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, спожитих з березня 2017 року по квітень 2017 року.
Вказує, що КП «Київтеплоенерго» не було пропущено строк позовної давності за вимогами про стягнення заборгованості з оплати послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, спожитих з березня 2017 року по квітень 2017 року. В матеріалах справи міститься розрахунок заборгованості, за надані послуги ПАТ «Київенерго» до 01.05.2018 року на суму 27 101,81 грн., який вказує на наявність оплат послуг споживачем після отримання права вимоги КП «Київтеплоенерго». Таким чином, КП «Київтеплоенерго» звернулося за захистом своїх інтересів до суду у межах позовної давності.
Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Справу розглянуто апеляційним судом відповідно до  ст. 369 ЦПК України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без повідомлення учасників справи.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, з`ясувавши обставини справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.
 
Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що враховуючи загальний трирічний строк позовної давності, заявлені позовні вимоги до ОСОБА_1 в частині стягнення заборгованості за спожиті до 01.05.2018 послуги з централізованого опалення та заборгованості за спожиті до 01.05.2018 послуги з централізованого постачання гарячої води задоволенню не підлягають.
Крім того, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожиті з 01.05.2018 послуги з централізованого опалення у розмірі 23060,32 грн. та заборгованості за спожиті з 01.05.2018 послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 31 520,12 грн. також не підлягають задоволенню, у зв`язку з тим, що у вказаний період вона не була власником квартири, та вказані суми підлягають стягненню саме з власника квартири.
 
Відповідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
З апеляційної скарги вбачається, що рішення суду оскаржується лише в частині  відмови у стягненні заборгованості за спожиті протягом березня та  квітня 2017 року послуги з централізованого опалення у розмірі 1058,89 грн., витрат, пов`язаних з отриманням інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно у розмірі 33,00 грн. та судового збору. 
Оскільки рішення суду в інший частині не оскаржується, то відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України судом апеляційної інстанції не переглядається. 
З висновками суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за спожиті протягом березня 2017 року та  квітня 2017 року послуги з централізованого опалення у розмірі 1058,89 грн., колегія суддів не погоджується, оскільки вони зроблені з неправильним застосування норм матеріального права та неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, враховуючи наступне. 
 
Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, згідно з Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 15.06.2021 року, квартира АДРЕСА_1 з 26 липня 2017 року належить Товариству з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» на праві власності (а. с. 6-7).
Відповідно до повідомлення Комунального підприємства Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» від 23.09.2021 року, згідно з даними реєстрових книг КП КМР «КМ БТІ» квартира  АДРЕСА_1 на праві власності була зареєстрована за ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 15.01.1998 року (а.с. 123). 
29.07.2017 року ОСОБА_1 змінила прізвище на « ОСОБА_1 » у зв`язку з реєстрацією шлюбу, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с.130).
 
11.10.2018 між ПАТ «Київенерго» та Комунальним підприємством (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» було укладено Договір №602-18 про відступлення права вимоги (цесії), за яким ПАТ «Київенерго» відступило право вимоги, а КП «Київтеплоенерго» набуло право вимоги до юридичних осіб, фізичних осіб, фізичних осіб-підприємців, щодо виконання ними грошових зобов`язань перед Кредитором з оплати спожитих до 01.05.2018 послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання станом на 01.08.2018 з урахуванням оплат, що отримані Кредитором за період 01.08.2018 року до дати укладення цього договору. Перелік договорів (особових рахунків), споживачів та сум грошових зобов`язань (основний борг), право вимоги яких відступається за цим договором, зазначається у Додатку № 1 та Додатку № 2 до цього договору (а.с. 108).
Відповідно до Додатку № 1 та Додатку № 2  до Договору про відступлення права вимоги (цесії), позивач набув право вимоги заборгованості за спожиті послуги з централізованого опалення у розмірі 18 074,38 грн. та за послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 9027,43 грн. за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.11,12).
Відповідно до п. 1.3 Договору, кредитор відступає, а новий кредитор набуває право вимоги також будь-яких інших передбачених договорами та чинним законодавством додаткових грошових зобов`язань (неустойка, штраф, пеня), 3 % річних, інфляційні нарахування, судові витрати, витрати пов`язані з отриманням боргу та примусовим стягненням та будь-які без виключень та обмежень, що нараховані кредитором та/або виникли до дати укладення договору у зв`язку з неналежним виконанням споживачем (споживачами) зобов`язань з послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання за договорами та споживачами, які зазначені у Додатку №1 та Додатку №2 до Договору цесії.
Таким чином, позивач прийняв право вимоги по заборгованості за спожиті послуги з централізованого опалення та прийняв право вимоги будь-яких інших передбачених договорами та чинним законодавством додаткових грошових зобов`язань у зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань з оплати за спожиті послуги по квартирі за адресою: АДРЕСА_2 .
Розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської держави адміністрації) від 10.04.2018 № 591 КП «Київтеплоенерго» видано ліцензії на право провадження господарської діяльності з виробництва та постачання теплової енергії споживачам, у зв`язку із чим КП «Київтеплоенерго» здійснює з 01.05.2018 надання послуг централізованого опалення та постачання гарячої води.
 КП «Київтеплоенерго»  підготовлено та опубліковано договір про надання послуг та централізованого опалення та постачання гарячої води в газеті «Хрещатик» від 28.03.2018 № 34 (5085). Зміст зазначеного договору відповідає змісту типового договору, затвердженого Правилами. Такі договори є договорами приєднання, а отже може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому(а.с. 110).
Підтвердженням повного і беззастережного акцепту (прийняття) умов договору є факт отримання послуг споживачем.
На підтвердження надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води в будинок за адресою: АДРЕСА_3 позивачем надано Акт прийняття теплового вузла обліку, Акти готовності вузла комерційного обліку споживача до роботи, корінці нарядів про включення та відключення будинку, відомості спожитої теплової енергії, копія свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювання техніки, Акт монтажу приладу обліку теплової енергії.
 
Правовідносини, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг, регулюються як нормами Цивільного кодексу України, так і Законом України «Про житлово-комунальні послуги», а також іншими нормативно-правовими актами у галузі цивільного, житлового законодавства та актів, що регулюють відносини у сфері надання житлово-комунальних послуг.
Відповідно до ст.ст. 156, 162 ЖК України, власник та члени його сім`ї зобов`язані своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги щомісячно у встановлені строки.
Згідно зі ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.
Відповідно до ч. 4 ст. 319 ЦК України власність зобов`язує. 
згідно зі статтею 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.
Обов`язок на власника житлового приміщення по несенню витрат на утримання будинку та прибудинкової території, сплаті комунальних послуг покладений ст. 322 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 20, 29 Закону України «Про житлово-комунальні послуги».
 
Відповідно до ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року № 1875-IV, споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.
Згідно з ч. 1 ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року № 1875-IV, плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
У постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15 зроблено висновок, що хоча у частині першій статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. 
Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.
Отже, під час розгляду справи про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги визначальним є встановлення факту надання обслуговуючою організацією (позивачем) житлово-комунальних послуг особам, які є їх споживачами (відповідачу), та правильність нарахування заборгованості за житлово-комунальні послуги.
Згідно з ст.ст. 19, 25 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. У разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії теплопостачальної організації остання має право на стягнення заборгованості.
Підключення  будинку до мереж централізованого опалення та постачання гарячої води свідчить про надання послуг позивачем.
 
Встановлено, що відповідач  ОСОБА_1 до 26 липня 2017 року була власником квартири АДРЕСА_1 , що під`єднана до внутрішньобудинкової системи теплопостачання, а отже і споживачем житлово-комунальних послуг з централізованого опалення та централізованого гарячого водопостачання.
Виконавцем послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води у вищевказаному будинку до 01.05.2018 року було ПАТ «Київенерго», а  з 01.05.2018 року надання послуг з центрального опалення та постачання гарячої води здійснює КП «Київтеплоенерго».
Надання послуг до 01.05.2018 року здійснювалось на підставі Договору про надання послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, затвердженого Правилами, який був опублікований 31.07.2014 на офіційному сайті ПАТ «Київенерго», а також у газеті «Хрещатик» від 06.08.2014 №111 (4511) (а.с.109).
На підтвердження постачання послуги централізованого опалення надано копії: акту прийняття теплового вузла обліку за адресою: АДРЕСА_3 , ОСББ «Ювілейне» від 03.11.1999 року, акту про прийняття теплового вузла обліку від 09.09.2005 року, акту про заміну приладів вузла комерційного обліку споживача від 16.10.2015 року  (а.с. 20-21;22, 33-33) та інші.
З наведеного вбачається, що в будинку за адресою: АДРЕСА_3  встановлено вузол комерційного обліку, який у визначений законом термін проходить повірки та функціонує коректно,  а тому не має сумніву в коректності нарахувань.
Відповідно до розрахунку заборгованості  за послуги з централізованого опалення за адресою споживача АДРЕСА_2 , заборгованість    ОСОБА_1  за надані послуги у березні 2017 року складає 953, 61 грн., у  квітні 2017 року складає 105, 28 грн., що разом становить  1058,89 грн. (а.с. 140).
Наданий розрахунок є належним та допустимим доказом заборгованості, оскільки складений та підписаний уповноваженою особою  КП «Київтеплоенерго», містить дані щодо номеру особового рахунку, особистих даних споживача; вихідні дані щодо розміру опалювальної площі;  чинні тарифи на послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, нормативний обсяг споживання гарячої води;  фактичний обсяг споживання теплової енергії щомісячно в опалювальний сезон; суми щомісячних нарахувань за надані послуги.
Вищевказаний розрахунок заборгованості відповідачем не спростовано, не надано будь-яких доказів про сплату послуг за спожиті послуги з централізованого опалення за березень, квітень 2017 року на користь ПАТ «Київенерго».
Отже, відповідач, будучи споживачем послуг з централізованого опалення, своєчасно не сплачувала кошти за спожиті послуги, в результаті чого утворилась заборгованість, яка за березень та квітень 2017 року складає 1058 грн. 89 коп.
 
Вирішуючи даний спір та відмовляючи у задоволенні позову в частині стягнення заборгованості за спожиті протягом березня -  квітня 2017 року послуги з централізованого опалення у розмірі 1058,89 грн., суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про застосування трирічного строку позовної давності, враховуючи наступне.  
Відповідно до ст. 257 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.
Пунктом 12 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України встановлено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786,1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Зміни, внесені до прикінцевих та перехідних положень ЦК України,  набули чинності з 02.04.2020 року.
Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 р. № 211 на всій території України було установлено карантин з 12 березня 2020 року, який в подальшому продовжено відповідними постановами Кабінету Міністрів України.
 
Відповідно до ч. 5 ст. 261 ЦПК України, за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.
Відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом (пункт 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року). Плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно (частина перша статті 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року). Споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. 
Отже зобов`язання відповідача з оплати наданих послуг з централізованого опалення виникали щомісячно.
Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк (пункт 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 №630). Розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. 
Отже, якщо договором не встановлений інший термін, то з 21 числа кожного місяця, що слідує за розрахунковим, починається період прострочення оплати наданих у попередньому місяці послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води, а отже, і перебіг позовної давності щодо відповідного щомісячного платежу, за яким споживач допустив прострочення.
Відповідно до правової позиції  Великої Палати Верховного Суду у постанові від 07.07.2020 у справі №712/8916/17, оскільки заборгованість за житлово-комунальні послуги нараховувалась позивачем щомісяця, то перебіг загальної позовної давності слід відраховувати від кожного щомісячного платежу.
Відповідно до ст. 262 ЦК України заміна сторін у зобов`язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності.
Таким чином, перебіг строку позовної давності щодо щомісячних платежів обчислюється за кожним платежем окремо, оскільки з 21 числа кожного місяця, що слідує за розрахунковим, починається період прострочення оплати наданих у попередньому місяці послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води, а отже, і перебіг позовної давності щодо відповідного щомісячного платежу, за яким споживач допустив прострочення.
У постанові від 07 вересня 2022 року у справі № 679/1136/21 Верховний Суд  зазначив про те, що у пункті 12 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України в редакції Закону України від 30 березня 2020 року №540 - ІХ перелічені всі статті Кодексу, які визначають строки позовної давності. І всі ці строки продовжено для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на строк дії карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19).
З даним позовом позивач звернувся до суду 28 липня 2021 року, однак враховуючи, що  пунктом 12 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України перебіг строку позовної давності продовжено  на строк дії  карантину, внесені до прикінцевих та перехідних положень ЦК України зміни  набули чинності з 02.04.2020 року, відповідно не є пропущеним строк позовної давності щодо платежів, строк сплати яких станом на  02 квітня 2017 року не завершився.
Отже, трирічний строк позовної давності до платежів за березень 2017 року ( строк сплати якого - до 20 квітня 2017 року)  та квітень 2017 року ( строк сплати якого - до 20 травня 2017 року)   не сплив, а тому заборгованість за спожиті послуги з централізованого опалення за період березень - квітень 2017 року в сумі 1058,89 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.
 
На підставі вищевикладеного колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для скасування рішення суду в оскаржуваній частині та ухвалення у цій частині нового судового рішення стягнення з відповідача на користь позивача заборгованість за спожиті послуги з централізованого опалення за період  березень -  квітень 2017 року в сумі 1058,89 грн.
Відповідно до вимог ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Відповідно до ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.  До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Згідно з ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача;  2) у разі відмови в позові - на позивача;  3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Отже, з відповідача на користь позивача пропорційно до задоволених позовних вимог підлягають стягненню судові витрати в розмірі 1, 30 % від суми сплаченого судового збору. 
З матеріалів справи вбачається, що при поданні позову позивачем було сплачено 2270 грн., за отримання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно було сплачено 33 грн., що відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 133 ЦПК України належить до судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, а також за подання апеляційної скарги - 3405 грн., а тому сума судових витрат, що підлягають відшкодуванню позивачу, становить: 5708 грн. х 1,30 % = 74,20 грн. 
Керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 374, 376, 381-383 ЦПК України, суд
 
постановив:
 
Апеляційну скаргу Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго», яка подана представником Лопатіним Костянтином Олександровичем,-  задовольнити. 
Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 13 жовтня 2021 року скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за спожиті протягом березня та квітня 2017 року послуги з централізованого опалення у розмірі 1058 грн. 89 коп.
Прийняти в цій частині постанову, якою позовні вимоги  Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиті протягом березня - квітня 2017 року послуги з централізованого опалення у розмірі 1058,89 грн. - задовольнити.
Стягнути з   ОСОБА_1  на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» заборгованість за спожиті протягом березня - квітня 2017 року послуги з централізованого опалення у розмірі 1058 (одна тисяча п`ятдесят вісім) грн. 89 коп. та судові витрати у розмірі 74 (сімдесят чотири) грн. 20 коп.  
 
Відомості щодо учасників справи:
Позивач: Комунальне підприємстве виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго», місцезнаходження: м. Київ, площа І. Франка, 5, код ЄДРПОУ 40538421.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків  НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 .
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з  дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду з підстав, визначених ст. 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складення постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

              Суддя  - доповідач:                                                                     Ящук Т.І. 
 
                        Судді:                                                                     Махлай Л.Д.
                                                                                                        
                                                                                                        Немировська О.В.