Постанова
Іменем України
 
01 березня 2023 року
м. Київ
 
справа № 742/402/21
провадження № 61-2736св22
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Крата В. І.,
суддів: Антоненко Н. О., Дундар І. О., Краснощокова Є. В., Русинчука М. М. (суддя-доповідач), 
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідачі: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 
третя особа - Ріпкінська районна державна нотаріальна контора Чернігівської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Суми),
 
розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу  ОСОБА_2 , ОСОБА_3 напостанову Чернігівського апеляційного суду від 19 січня 2022 року у складі колегії суддів: Євстафієва О. К., Онищенко О. І., Скрипки А. А.,
 
ВСТАНОВИВ:
 
Зміст вимог позовної заяви 
 
У лютому 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , третя особа - Ріпкінська районна державна нотаріальна контора Чернігівської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Суми), про зміну черговості спадкування.
Свої вимоги обґрунтовувала тим, що з 05 березня 2020 року вона призначена опікуном над її недієздатною рідною сестрою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка протягом останніх п`яти років до смерті проживала разом із нею та перебувала на її утриманні. 
27 листопада 2019 року ОСОБА_4 встановлено першу групу інвалідності, у зв`язку з чим потребувала постійного догляду і лікування. 
Рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 05 березня 2020 року ОСОБА_4 визнана недієздатною. 
ОСОБА_4 мала чоловіка ОСОБА_2 та дочку ОСОБА_3 .
З часом стан здоров`я ОСОБА_4 погіршувався. 
Вона неодноразово зверталася до чоловіка та дочки сестри з проханням надати їй допомогу у догляді за сестрою, однак вони відмовились. 
Крім того, відповідачі без законних правових підстав зняли з рахунку ОСОБА_4 її грошові кошти, які вона отримувала як пенсію.
ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 померла. 
Вона здійснила поховання сестри за власні кошти. 
Відповідачі участі у похованні ОСОБА_4 та організації поминального обіду не брали.
Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина. 
Відповідачі, знаючи про те, що ОСОБА_4 не проживала та не була зареєстрована з ними більше 5 років, звернулися до приватного нотаріуса Прилуцького міського нотаріального округу Могиленко Л. М. із заявою про вступ у спадщину, надавши їй неправдиві дані щодо місця відкриття спадщини, ввівши нотаріуса в оману, що стало підставою для незаконного відкриття спадщини цим нотаріусом.
Вона є рідною сестрою ОСОБА_4 та спадкоємицею другої черги в порядку спадкування за законом. Оскільки вона здійснювала опіку над спадкодавицею, матеріально забезпечувала її та надавала іншу допомогу протягом тривалого часу у зв`язку з безпорадним станом, тому вважала, що має право на спадщину разом із відповідачами - спадкоємцями першої черги, які відмовляються у добровільному порядку змінити черговість одержання права на спадкування, допустивши її разом з ними до прийняття спадщини після смерті сестри.
Просила визнати за нею, спадкоємицею другої черги за законом після смерті рідної сестри ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , право на спадкування разом зі спадкоємцями першої черги за законом - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на спадкове майно.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 09 вересня 2021 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.
Суд першої інстанції зазначив, що здійснення опіки позивачем над своєю сестрою ОСОБА_5 за період із жовтня 2019 року до 06 серпня 2020 року з метою зібрання документів для поміщення останньої до лікувального закладу та неналежним, на її думку, утриманням сестри її чоловіком та дочкою не свідчить про тривалий час опіки ОСОБА_1 за своєю сестрою. 
 
Суд не приймає до уваги показання позивача та свідків про погіршення стану здоров`я ОСОБА_4 починаючи з 2018 року, оскільки такі показання не є належними доказами і не свідчать про безпорадність стану ОСОБА_4 . 
 
Необґрунтованими є доводи позивача про те, що вона постійно здійснювала піклування за своєю сестрою протягом останніх 5 років, оскільки це не підтверджено належними і допустимими доказами, а сам факт дружніх відносин із сестрою та надання їй будь-якої допомоги є лише доброю волею позивача та не свідчить про її опіку над сестрою. Крім того, позивачем не надано належних, допустимих та достовірних доказів, які б у своїй сукупності були достатніми для встановлення факту ухилення відповідачів 
ОСОБА_2 , ОСОБА_3 від надання допомоги їх матері та дружини.
 
Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції
 
Постановою Чернігівського апеляційного суду від 19 січня 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 09 вересня 2021 року скасовано; позов ОСОБА_1 задоволено. Надано ОСОБА_1 право на спадкування разом із ОСОБА_2 , ОСОБА_3 спадщини, що відкрилася після смерті ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .
 
Апеляційний суд вважав доведеним те, що документально підтверджено, що з липня 2018 року - з моменту, коли відпала причина, з якої ОСОБА_1 не спілкувалася з ОСОБА_4 (смерть свекрухи останньої, яка перешкоджала її спілкуванню з ОСОБА_1 ) ОСОБА_1 дізналася про перебування ОСОБА_4 у безпорадному стані (про потребу останньої у сторонньому догляді й нагляді) і у зв`язку з цим про її потребу в опікуванні, матеріальному забезпеченні та іншій допомозі. З цього моменту і до 07 серпня 2020 року (дата поміщення ОСОБА_4 до Любецького психоневрологічного інтернату, де вона до смерті перебувала на повному державному утриманні) ОСОБА_1 здійснювала опіку над ОСОБА_4 , поселивши її у себе, матеріально забезпечувала останню, організовувала її лікування (поміщення до лікувально-профілактичних заходів, придбання медикаментів тощо) та задовольняла всі інші її життєві потреби. З наявних у справі доказів не випливає, що відповідачі опікувалися, матеріально забезпечували, надавали іншу допомогу ОСОБА_4 .
 
Аргументи учасників 
 
У лютому 2022 року до Верховного Суду від ОСОБА_2 , ОСОБА_3 надійшла касаційна скарга, у якій вони, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просять скасувати постанову апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції.
 
У касаційній скарзі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 зазначають, що позивач не довела, що має право на спадкування після смерті ОСОБА_4 як спадкоємець першої черги. Позивач не надала доказів на підтвердження того, що вона здійснювала матеріальне забезпечення спадкодавця, оскільки остання отримувала пенсію та орендну плату за пай, була направлена до психоневрологічного інтернату, де перебувала на повному утриманні держави. Відповідачам не було відомо ні про зміну місця проживання ОСОБА_4 , ні про те, що над останньою була встановлена опіка її сестрою. Зазначене свідчить про корисливі мотиви позивача, спрямовані на незаконне заволодіння майном ОСОБА_4 . Позивач не довела, що відповідачі ухилялися від обов`язків утримання та надання допомоги ОСОБА_4 . Апеляційний суд необґрунтовано скасував законне по суті рішення суду першої інстанції.
 
У травні 2022 року ОСОБА_1 надала відзив на касаційну скаргу, в якому просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а постанову апеляціііного - без змін.
 
У відзиві ОСОБА_1 вказує, що апеляційний суд ухвалив правильне рішення про задоволення позову, оскільки матеріалами справи підтверджено факт тривалої опіки над сестрою, надання їй матеріальної допомоги, призначення її опікуном, ухилення відповідачі від виконання своїх обов`язків відносно ОСОБА_4 , поховання останньої за рахунок позивача. Тому відсутні підстави для скасування постанови апеляційного суду.
 
Рух справи в суді касаційної інстанції
 
Ухвалою Верховного Суду від 08 квітня 2022 року відкрито касаційне провадження у справі.
 
Ухвалою Верховного Суду від 23 лютого 2023 року справу призначено до судового розгляду.
 
Межі та підстави касаційного перегляду
 
Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина перша статті 400 ЦПК України).
 
В ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження (частина восьма статті 394 ЦПК України).
 
Доводи касаційної скарги містять підстави касаційного оскарження, передбачені пунктами 1, 4 частини другої статті 389 ЦПК України, що неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права. Зазначено, що апеляційний суд в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду від 26 вересня 2019 року у справі № 521/6358/17, від 27 травня 2020 року у справі № 755/8930/18, від 18 червня 2020 року у справі № 565/1046/16-ц.
 
Фактичні обставини справи
 
Суди встановили, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є рідними сестрами.
 
Згідно з державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 756069 від 08 вересня 2005 року, ОСОБА_4 належала земельна ділянка площею 2,92 га, розташована на території Яблунівської сільської ради Прилуцького району Чернігівської область, з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 7424189700:06:000:0566.
 
Відповідно до договору оренди земельної ділянки для сільськогосподарських потреб від 20 серпня 2013 року, укладеного між ТОВ «Наташа-Агро» та ОСОБА_4 , остання передала товариству в строкове платне володіння та користування зазначену земельну ділянку (т. 1, а. с. 87-88). У листі ТОВ «Наташа-Агро» від 23 березня 2021 року № 12-06/449 вказано, що ним на ім`я орендодавця ОСОБА_4 поштовим переказом перераховано орендну плату за 2019 рік у розмірі 7 290,30 грн (т. 1, а. с. 135).
 
Згідно з довідкою КП «Прилуцьке МБТІ» від 21 грудня 2020 року № 2862 право власності на квартиру АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_8 , ОСОБА_1 , ОСОБА_1 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Прилуцькою міською радою 14 червня 2001 року (т. 1, а. с. 19).
 
У довідці Чернігівської спеціалізованої міжрайонної психоневрологічної МСЕК серії 12 АББ № 671657 від 27 листопада 2019 року зазначено, що 
ОСОБА_4 встановлено першу групу інвалідності «Б», причина інвалідності - загальне захворювання, вона потребує постійного стороннього догляду та нагляду (т. 1, а. с. 14).
 
У довідці № 151 Прилуцької центральної районної лікарні зазначено, що відповідно до рішення Прилуцької ЛКК від 30 грудня 2019 року ОСОБА_4 потребує стороннього догляду, діагноз: F 00.00 Деменція при хворобі Альцгеймера з раннім початком, обтяжена рідкими судомними нападами (т. 1, а. с. 82).
 
05 грудня 2020 року ОСОБА_4 звернулася з заявами до виконкому Яблунівської сільської ради Прилуцького району Чернігівської області про зняття її з реєстрації у зв`язку з вибуттям за адресою: АДРЕСА_2 , та про реєстрацію її місця проживання за цією адресою (т. 1, а. с. 128, 129). Того ж дня, 05 грудня 2019 року, ОСОБА_4 знята з реєстрації місця проживання на АДРЕСА_3 , де була зареєстрована з 16 червня 1999 року, та її місце проживання зареєстровано в АДРЕСА_2 (т. 1, а. с. 12-13).
 
Відповідно до довідки про склад сім`ї зареєстрованих у житловому приміщенні (будинку) осіб від 05 грудня 2019 року № 1624, виданої Яблунівською сільською радою, за адресою: АДРЕСА_2 , зареєстровані: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (позивач), ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (чоловік позивача), та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (спадкодавець). У довідці також зазначено про наявність присадибної земельної ділянки площею 0,90 га та земельного паю площею 2,92 га, який ОСОБА_4 здає в оренду ТОВ «Наташа-Агро» (т. 1, а. с. 18). Такі ж довідки Яблунівською сільською радою видані 20 грудня 2019 року за № 1686 та 21 грудня 2019 року за № 1689 (т. 1, а. с. 84, 85).
 
Актом обстеження матеріально-побутових умов проживання від 21 грудня 2019 року № 1690, складеним комісією у складі Яблунівського сільського голови Піддубної В. М., секретаря виконкому Кулик О. В., юрисконсульта ОСОБА_11 , обстежено матеріально-побутові умови проживання ОСОБА_4 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 . У ході перевірки комісією встановлено, що з ОСОБА_4 , яка має І групу інвалідності, зареєстровані та проживають позивач ОСОБА_1 і її чоловік ОСОБА_1 , що житловий будинок складається з двох житлових кімнат та кухні. В будинку улаштоване пічне опалення й газобалонна установка. Санітарний стан приміщення будинку задовільний, кімнати охайні. В будинку є необхідні меблі. Мешканці обробляють земельну ділянку площею 0,90 га, в господарстві нічого не утримують. ОСОБА_4 має земельний пай розміром 2,92 га, що здає в оренду ТОВ «Наташа-Агро» (т. 1, а. с. 83).
 
20 січня 2020 року Прилуцькою районною державною адміністрацією надано висновок № 2.1-12/317 про доцільність призначення ОСОБА_1 опікуном ОСОБА_4 (т. 1, а. с. 79).
 
Згідно з висновком судово-психіатричного експерта КНП «Чернігівська обласна психоневрологічна лікарня» Чернігівської обласної ради від 06 лютого 2020 року № 51 у ОСОБА_4 мають місце клінічні ознаки деменції при хворобі Альцгеймера з раннім початком (F00.0- за міжнародною класифікацією хвороб 10 перегляду). ОСОБА_4 у зв`язку з визначеним у неї важким (тобто хронічним та стійким) психічним розладом позбавлена можливості розуміти значення своїх дій та керувати ними.
 
Рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 05 березня 2020 року у справі № 742/4293/19, яке набрало законної сили 07 квітня 2020 року, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано недієздатною та призначено її опікуном позивача ОСОБА_1 (т. 1, а. с. 116-117).
 
Згідно з характеристикою, виданою головою Комітету самоорганізації населення № 3 мікрорайону Рокитний міста Прилуки від 05 травня 2020 року № 024/3-09-№ 782, на початку 2018 року у ОСОБА_4 з`явились прояви неадекватної психічної поведінки. ЇЇ сестра ОСОБА_1 , турбуючись про стан здоров`я ОСОБА_4 , забезпечила останній стаціонарне лікування у психоневрологічному відділенні Чернігівського радіаційного центру оздоровлення та захисту населення. ЇЇ сім`я - чоловік та донька не змогли забезпечити відповідний догляд за хворою. На час складення характеристики ОСОБА_4 проживала разом зі своєю сестрою ОСОБА_1 , яка судом призначена опікуном сестри та забезпечувала її лікуванням і належним доглядом (т. 1, а. с. 19).
 
30 червня 2020 року ОСОБА_1 звернулась з заявою до Чернігівського обласного органу з питань соціального захисту населення про прийняття до психоневрологічного інтернату для стаціонарного догляду її підопічної ОСОБА_4 , яка має інвалідність І «Б» групи внаслідок загального захворювання безстроково та потребує постійного догляду; догляд та допомогу останньої ОСОБА_1 не може забезпечити у зв`язку з погіршенням стану здоров`я (т. 1, а. с. 118).
 
Розпорядженням Прилуцької районної державної адміністрації Чернігівської області від 30 червня 2020 року № 171 зобов`язано влаштувати до психоневрологічного інтернату недієздатну ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстровану за адресою: АДРЕСА_2 .
 
Наказом Любецького психоневрологічного інтернату від 07 серпня 2020 року № 61-П ОСОБА_4 зараховано на повне державне утримання з 07 серпня 2020 року.
 
Згідно з довідками Прилуцького об`єднаного управління Пенсійного Фонду України Чернігівської області від 25 квітня 2019 року № 2128, від 09 червня 2020 року № 2468 і від 18 березня 2021 року № 25600-0401-7/15182 ОСОБА_4 отримала пенсію за віком, що за період із жовтня 2018 року до березня 2019 року - 10 736,61 грн; за період з грудня 2019 року до травня 2020 року - 12 100,00 грн; за період із червня до серпня 2020 року - 2 100,00 грн.
 
Відповідно до довідки Любецького психоневрологічного інтернату від 12 березня 2021 року № 76 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , дійсно була зареєстрована та проживала за адресою: АДРЕСА_4 , і перебувала в цьому закладі на повному державному утриманні з 07 серпня 2020 року.
 
ОСОБА_1 звернулась до Ріпкинської районної державної нотаріальної контори Чернігівської області з заявою про прийняття спадщини після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 та отримала відповідь, що приватним нотаріусом Прилуцького міського нотаріального округу Чернігівської області Могиленко Л. М. заведено спадкову справу за № 54-2020 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 . 
 
З заявами про прийняття спадщини, що відкрилася до майна померлої ОСОБА_4 , звернулися її дочка - ОСОБА_3 та чоловік - ОСОБА_2 , а також її сестра ОСОБА_1 . 
 
Позиція Верховного Суду
 
В основі спадкування за законом знаходиться принципі черговості, який полягає у встановленні пріоритету прав одних спадкоємців за законом перед іншими. Кожна черга - це визначене коло осіб, з урахуванням ступеня їх близькості спадкодавцеві, яке встановлене законом на підставі припущення про те, що спадкодавець залишив би своє майно найближчим родичам, членам сім`ї, утриманцям і (або) іншим родичам до шостого ступеня споріднення.
 
Системне тлумачення положень статей 1258, 1259 та інших положень книги 6 ЦК України дозволяє стверджувати про необхідність розмежовувати такі правові конструкції як «одержання права на спадкування наступною чергою» (частина друга статті 1258 ЦК України) та «зміну суб`єктного складу осіб, які набувають право на спадкування за законом». «Одержання права на спадкування наступною чергою» (частина друга статті 1258 ЦК України) стосується другої - п`ятої черг і пов`язується із такими негативними юридичними фактами як: відсутність спадкоємців попередньої черги; усунення спадкоємців попередньої черги від права на спадкування; неприйняття спадкоємцями попередньої черги спадщини; відмова від прийняття спадщини.
 
На «зміну суб`єктного складу осіб, які набувають право на спадкування за законом» в межах певної черги впливають такі юридичні факти як: зміна черговості на підставі договору або рішення суду (стаття 1259 ЦК України); застосування правил про право представлення (стаття 1266 ЦК України); відмова спадкоємця від прийняття спадщини на користь іншого спадкоємця за законом (частина друга статті 1274 ЦК України); спадкова трансмісія (стаття 1276 ЦК України); збереження правового зв`язку при усиновленні (частина третя статті 1260 ЦК України). Зміна суб`єктного складу осіб, які набувають право на спадкування за законом стосується першої - п`ятої черги.
 
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).
 
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 червня 2020 року у справі № 565/1046/16-ц (провадження № 61-35423св18) зазначено, що «стаття 1259 ЦК України регулює черговість спадкування за законом, зокрема: спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Черговість одержання спадкоємцями за законом права на спадкування може бути змінена нотаріально посвідченим договором заінтересованих спадкоємців, укладеним після відкриття спадщини. Цей договір не може порушити прав спадкоємця, який не бере у ньому участі, а також спадкоємця, який має право на обов`язкову частку у спадщині (частина перша статті 1259 ЦК України). Фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані (частина друга статті 1259 ЦК України). Отже, черговість одержання права на спадкування може бути змінена шляхом договору між спадкоємцями, які прийняли спадщину (частина перша статті 1259 ЦК України), або на підставі рішення суду (частина друга статті 1259 ЦК України). Судовий порядок зміни черговості застосовується на підставі задоволення позову спадкоємця наступних черг до спадкоємців тієї черги, які безпосередньо закликаються до спадкування. Право на пред`явлення позову про зміну черговості спадкування мають лише спадкоємці за законом. Підставами для задоволення такого позову є сукупність наступних юридичних фактів, встановлених у судовому порядку: 1) здійснення опіки над спадкодавцем, тобто надання йому нематеріальних послуг (спілкування, поради та консультації, поздоровлення зі святами); 2) матеріальне забезпечення спадкодавця; 3) надання будь-якої іншої допомоги спадкодавцеві, тобто такої допомоги, яка має матеріалізоване вираження, - прибирання приміщення, приготування їжі, ремонт квартири; 4) тривалий час здійснення дій, визначених у пунктах 1-3; 5) безпорадний стан спадкодавця, тобто такий стан, під час якого особа неспроможна самостійно забезпечувати свої потреби, викликаний похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом. Для задоволення позову необхідна наявність всіх п`яти вищезазначених обставин. Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 27 травня 2020 року у справі № 755/8930/18 (провадження № 61-14692св18) та від 26 вересня 2019 року у справі № 521/6358/17 (провадження № 61-11757св19). Під безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Належними доказами, які підтверджують безпорадний стан, є відповідні медичні (лікарські) документи, висновки судово-медичних експертів».
 
У частині першій статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
 
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України).
 
Суд першої інстанції, встановивши, що відсутні умови для зміни черговості спадкування після смерті ОСОБА_4 , зробив обґрунтований висновок про відмову у задоволенні позову.
 
Суд апеляційної інстанції безпідставно всупереч наявним у справі доказам дійшов висновку, що позивачка опікувалась та матеріально забезпечувала ОСОБА_4 з липня 2018 року, а не з жовтня 2019 року, як це встановив суд першої інстанції відповідно до наявних у справі доказів (відомостей про встановлення ОСОБА_4 першої групи інвалідності та потреби у догляді за нею у листопаді-грудні 2019 року, реєстрацію ОСОБА_4 за місцем проживання позивачки у грудні 2019 року). 
 
Таким чином, суд першої інстанції на підставі встановлених ним обставин справи дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позову, а суд апеляційної інстанції скасував законне та обґрунтоване рішення суду першої інстанції. 
 
Суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо в передбачених статтею 400 цього Кодексу межах встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону (частина перша статті 413 ЦПК України).
 
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
 
Доводи касаційної скарги дають підстави для висновку, що оскаржена постанова апеляційного суду ухвалена без дотримання норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права. 
 
У зв`язку із наведеним колегія суддів вважає, що касаційну скаргу належить задовольнити, оскаржену постанову апеляційного суду скасувати та залишити в силі рішення суд першої інстанції.
 
Керуючись статтями 400, 409, 413, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу  ОСОБА_2 , ОСОБА_3 задовольнити.
 
Постанову Чернігівського апеляційного суду від 19 січня 2022 року скасувати.
 
Рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 09 вересня 2021 року залишити в силі. 
 
З моменту прийняття постанови суду касаційної інстанції постанова Чернігівського апеляційного суду від 19 січня 2022 року втрачає законну силу.
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                   В. І. Крат

Судді:                                                                             Н. О. Антоненко

І. О. Дундар

Є. В. Краснощоков

М. М. Русинчук