ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
07 лютого 2023 року
м. Київ
справа № 588/609/20
провадження № 51-2760км22
 
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого                                   ОСОБА_1 ,
суддів                                    ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора                                       ОСОБА_5 ,
в режимі відеоконференції         
потерпілої                                        ОСОБА_6 ,
захисника                                        ОСОБА_7 ,
 
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу захисника  ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_8 на вирок Охтирського районного суду Сумської області від 25 листопада 2020 року та ухвалу Сумського апеляційного суду від 10 серпня 2022 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за 
№ 42020201120000065, за обвинуваченням
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Артемо-Растівка Тростянецького району Сумської області, проживаючого та зареєстрованого у АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.
Вступ
За обставин, встановлених судом та викладених у вироку  ОСОБА_8 , визнано винуватими у тому, що він у ніч з 04 березня 2018 року на 05 березня 2018 року, після вживання алкогольних напоїв, завдав потерпілому удари клинком сокири в область голови, в результаті чого той помер на місці вчинення кримінального правопорушення. 
Суд першої інстанції кваліфікував діяння та засудив до покарання 
 ОСОБА_8 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 
ст. 115 КК України.
Також цим вироком вирішено  пред`явлений цивільний позов, долю речових доказів та судових витрат у даному кримінальному провадженні.
Апеляційний суд, після розгляду апеляційних скарг захисника та прокурора вирок місцевого суду змінив та постановив зарахуватиОСОБА_8  відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України у строк відбування покарання термін його попереднього ув`язнення з 05 березня 2018 року до 06 березня 
2018 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
У решті вирок суду залишив без змін.
У поданій касаційній скарзі захисник, посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність просить оскаржувані судові рішення скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду, в порядку касаційного розгляду, має відповісти на доводи:
-      Щодо наявності істотних порушень вимог кримінального процесуального закону та неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність при ухваленні судових рішень у даному кримінальному провадженні у зв`язку з тим, що судами належним чином не був з`ясований психічний стан засудженого на час вчинення ним інкримінованого йому кримінального правопорушення та на час проведення відповідної судово-психіатричної експертизи.
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
За вироком Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 
25 листопада 2020 року ОСОБА_8 засуджено за ч. 1 ст. 115 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 8 років. 
Також цим вироком вирішено  пред`явлений цивільний позов, долю речових доказів та судових витрат у даному кримінальному провадженні.
Згідно з вироком ОСОБА_8 визнано винним у тому, що він у ніч з 04 березня 2018 року на 05 березня 2018 року, перебуваючи в АДРЕСА_2 , після вживання алкогольних напоїв, в ході сварки із потерпілим ОСОБА_9 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин завдав останньому удари клинком сокири в область його голови, в результаті чого потерпілий помер на місці вчинення кримінального правопорушення.
Ухвалою Сумського апеляційного суду від 10 серпня 2022 року вирок місцевого суду змінено та постановлено зарахувати ОСОБА_8 відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України у строк відбування покарання термін його попереднього ув`язнення з 
05 березня 2018 року до 06 березня 2018 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі. 
В решті вирок залишено без змін.
Вимоги касаційної скарги й узагальнені доводи особи, яка її подала
У поданій касаційній скарзі захисник, посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, просить оскаржувані судові рішення скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Суть доводів касаційної скарги захисника зводиться до того, що висновки суду як першої, так і апеляційної інстанцій про осудність засудженого на час вчинення ним інкримінованого йому кримінального правопорушення та на час проведення відповідної експертизи зроблені на підставі висновку експертів комплексної комісійної судово-психіатричної експертизи № 116 від 10 вересня 2019 року, який суперечить попереднім висновкам еспертів комплексних комісійних 
судово-психіатричних експертиз № 149 від 15 березня 2018 року та № 85 від 
26 квітня 2018 року про протилежне.
При цьому, на думку захисника, суд першої інстанції безпідставно відмовив у задоволенні клопотання сторони захисту про призначення додаткової 
судово-психіатричної експертизи для встановлення психічного стану засудженого як на час вчинення ним вбивства потерпілого, так і на час проведення судово-психіатричної експертизи. 
Вважає, що рішення суду першої інстанції належним чином не мотивоване та не відповідає вимогам статті 370 КПК України.
Також зазначає, що апеляційний суд під час перегляду рішення суду першої інстанції необґрунтовано погодився з висновками суду першої інстанції про осудність засудженого на час вчинення ним інкримінованого йому кримінального правопорушення та на час проведення комплексної комісійної судово-психіатричної експертизи № 116 від 10 вересня 2019 року та постановив рішення, яке не відповідає вимогам ст. ст. 370, 419 КПК України.
Позиції інших учасників судового провадження
Від учасників судового провадження заперечення на касаційну скаргу 
захисника не подавалися. 
У судовому засіданні захисник підтримав подану касаційну скаргу, а прокурор та потерпіла заперечили проти її задоволення.
Заслухавши суддю-доповідача, думку захисника, прокурора та потерпілої, перевіривши матеріали кримінального провадження, наведені у касаційній скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що скарга захисника не підлягає задоволенню з таких мотивів.
Мотиви, з яких виходив Верховний Суд, та застосовані норми права
Відповідно до ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги. При цьому він перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Підставами для скасування або зміни судових рішень судом касаційної інстанції згідно зі ст. 438 КПК України є істотне порушення кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого. Вирішуючи питання про наявність зазначених підстав, суд касаційної інстанції має керуватися статтями 412-414 цього Кодексу. Можливості скасування судових рішень судів першої і апеляційної інстанцій через неповноту судового розгляду (ст. 410 КПК України) та невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження (ст. 411 КПК України) чинним кримінальним процесуальним законом не передбачено.
Під час перегляду судових рішень колегія суддів виходить із фактичних обставин справи, встановлених судами попередніх інстанцій.
Правильність та об`єктивність кримінально-правової оцінки вчиненого засудженим діяння та його наслідки у поданій касаційній скарзі 
захисника не оспорюються.
Щодо істотних порушень вимог кримінального процесуального закону та неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність у зв`язку з тим, що судами належним чином не був з`ясований психічний стан засудженого на час вчинення ним інкримінованого йому кримінального правопорушення та на час проведення відповідної судово-психіатричної експертизи. 
Стосовно доводів касаційної скарги захисника про те, що висновки суду як першої, так і апеляційної інстанцій про осудність засудженого на час вчинення ним вбивства потерпілого та на час проведення відповідної експертизи зроблені на підставі висновку експертів комплексної комісійної судово-психіатричної експертизи № 116 від 10 вересня 2019 року, який суперечить висновкам еспертів комплексних комісійних судово-психіатричних експертиз № 149 від 
15 березня 2018 року та № 85 від 26 квітня 2018 року про протилежне, колегія суддів зазначає таке.
Так, згідно з вимогами статей 18, 19 КК України осудність є обов`язковою ознакою суб`єкта кримінального правопорушення, що характеризується таким психічним станом особи, при якому вона під час вчинення кримінального правопорушення здатна усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними. Здатність особи під час вчинення кримінального правопорушення усвідомлювати свої дії (бездіяльність) означає правильне розуміння фактичних об`єктивних ознак кримінального правопорушення - об`єкта посягання, суті діяння, обстановки, часу і місця, способу його вчинення, його суспільно небезпечних наслідків тощо. Така здатність повинна бути пов`язана з можливістю контролювати, керувати своїми вчинками. Тут свідомість і воля взаємозалежні й лише в сукупності виступають передумовою визнання особи винною.
Висновок, зокрема про визнання особи осудною або неосудною, а саме можливість застосування до особи положень ст. 19 КК України у конкретному кримінальному провадженні робить суд на підставі результатів 
судово-психіатричної експертизи.
Відповідно до ч. 1 ст. 242 КПК України експертиза проводиться експертною установою, експертом або експертами, яких залучають сторони кримінального провадження або слідчий суддя за клопотанням сторони захисту у випадках та порядку, передбачених статтею 244 цього Кодексу, якщо для з`ясування обставин, що мають значення для кримінального провадження, необхідні спеціальні знання. 
Відповідно до ч. 1 ст. 101 КПК України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень та зроблені за їх результатами висновки, обґрунтовані відповіді на запитання, поставлені особою, яка залучила експерта, або слідчим суддею чи судом, що доручив проведення експертизи. Вимоги до змісту висновку експерта закріплені у ст. 102 КПК України.
Колегія суддів акцентує увагу на тому, що для оцінки висновку експерта суд має враховувати, зокрема обсяг та якість взятих до уваги фактів, наданих експерту або встановлених під час експертного дослідження, переконливість викладених експертом доводів, переконливість пояснень, чому неможлива інша інтерпретація тієї сукупності фактів, на підставі яких робився висновок, тощо. 
Під час перевірки матеріалів даного кримінального провадження колегією суддів встановлено те, що суд першої інстанції приймаючи рішення про осудність засудженого на час вбивства ним потерпілого покладався на висновок експертів комплексної комісійної (повторної) судово-психіатричної експертизи № 116 від 10 вересня 2019 року. 
При цьому колегія суддів зазначає, що висновок експертів комплексної комісійної (повторної) судово-психіатричної експертизи № 116 від 10 вересня 2019 рокукатегорично стверджує те, що: «з аналізу об`єктів, наданих для проведення судово-психіатричної експертизи та даних теперішнього клінічного психіатричного дослідження, випливає, що в період правопорушення в підекспертного не спостерігалося характерних для тимчасових хворобливих розладів психічної діяльності клінічних ознак: раптовості початку та закінчення, ознак сутінкового розладу свідомості з його клінічними особливостями у вигляді відреченості від оточуючого, повного дезорієнтування в оточуючому з автоматизованими неконтрольованими діями стереотипного характеру, галюцинаторними та маячними переживаннями, котрі знаходили б відображення у відповідних діях підекспертного, явищ психічної та фізичної астенії після виходу з даного стану, повного забування обставин того, що сталося. Узагальнення вищевикладених даних свідчить про те, що в період правопорушення, у скоєнні якого підекспертний обвинувачується (у ніч з 
04 березня 2018 року на 05 березня 2018 року), він не знаходився в стані психозу, недоумства, тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності, а знаходився в стані гострої алкогольної інтоксикації у вигляді простого алкогольного сп`яніння на тлі органічного ураження головного мозку судинного генезу з психоорганічним синдромом, та за своїм психічним станом у зазначений період міг усвідомлювати свої дії та керуватися ними. Аналіз динаміки психічного стану підекспертного за період з березня 2018 року до теперішнього часу, з урахуванням даних експериментально - психологічних досліджень, які були проведені під час судово-психіатричних експертиз у березні та квітні 2018 року, а також під час теперішнього клінічного дослідження, свідчить про негативну динаміку психоорганічного синдрому та певне поглиблення ступеню когнітивних порушень підекспертного. Наявні у підекспертного в теперішній час психічні розлади (передусім, зниження критичних здібностей, труднощі прогнозування, врахування віддалених наслідків своїх вчинків) істотно впливають на здатність підекспертного усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, обмежуючи цю здатність, тому за своїм психічним станом у теперішній час підекспертний не здатний повного мірою усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Враховуючи характер та ступінь психічних розладів підекспертного в період часу, до якого відноситься правопорушення, в скоєнні якого підекспертний обвинувачується, а також у теперішній час, він не потребує застосування до нього примусових заходів медичного характеру».
Разом з цим, суд першої інстанції, з яким погодився і апеляційний суд, у своєму рішенні мотивував надання переваги зазначеному вище експертному висновку тому, що він є більш вмотивованим ніж висновки попередніх 
судово-психіатричних експертиз щодо встановлення психічного стану засудженого на час вчинення ним інкримінованого йому кримінального правопорушення та на час проведення відповідної експертизи. Цей висновок складений, зокрема з урахуванням попередніх висновків судово-психіатричних експертиз, показань свідка ОСОБА_10 щодо поведінки засудженого після вбивства ним потерпілого, які раніше не враховувалися при проведенні попередніх судово-психіатричних експертиз у даному кримінальному провадженні.
Також суд першої інстанції, з висновками якого погодився і апеляційний суд, у своєму рішенні вказав за якими критеріями він порівнював вмотивованість висновків експертів проведених експертиз у даному кримінальному провадженні щодо з`ясування психічного стану засудженого на час вчинення ним кримінального правопорушення та на час проведення відповідних експертиз і які саме аспекти цих висновків дали підставу надати перевагу висновку експертів комплексної комісійної (повторної) судово-психіатричної експертизи № 116 від 10 вересня 2019 року та дійшов обґрунтованого висновку про осудність засудженого на час вчинення ним кримінального правопорушення та на час проведення зазначеної експертизи. 
При цьому, оцінюючи експертні висновки судово-психіатричних експертиз у даному кримінальному провадженні, суд першої інстанції керувався вимогами статей 101, 102 КПК України у результаті чого надав прерогативу зазначеному вище експертному висновку.
Таким чином, з урахуванням того, що жоден доказ не має наперед встановленої сили, суд першої інстанції належним чином дослідив всі експертні висновки проведених у даному кримінальному провадженні судово-психіатричних експертиз, оцінив їх та дійшов правильного висновку про те, що висновок експертів комплексної комісійної (повторної) судово-психіатричної експертизи № 116 від 10 вересня 2019 року є належним і допустимим доказом, який встановлює осудність засудженого на момент вбивства ним потерпілого.
З такими висновками судів першої та апеляційної інстанцій погоджується і колегія суддів, оскільки суди належним чином обґрунтували свої висновки про неврахування таких доказів як висновки еспертів комплексних комісійних судово-психіатричних експертиз № 149 від 15 березня 2018 року та № 85 від 
26 квітня 2018 року та про врахування висновоку експертів комплексної комісійної (повторної) судово-психіатричної експертизи № 116 від 10 вересня 2019 року щодо психічного стану засудженого на час вбивства ним потерпілого та на час проведення відповідної експертизи, який усуває наявні суперечності у попередніх експертних висновках судово-психіатричних експертиз проведених у даному кримінальному провадженні з урахуванням того, що при проведенні експертизи, яка встановлює осудність засудженого були враховані, крім іншого, дані попередніх висновків експертів судово-психіатричних експертиз й показання свідка ОСОБА_10 щодо поведінки засудженого після вчинення ним вбивства потерпілого.
Тому, засуджений є осудною особою, яка за своїм психічним станом під час вчинення інкримінованого кримінального правопорушення могла усвідомлювати свої дії та керуватися ними, у зв`язку з чим він є суб`єктом кримінального правопорушення та підлягає кримінальній відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України (умисне вбивство) з призначенням покарання в межах передбачених санкцією вказаної норми.
Доводи касаційної скарги захисника про протилежне є необґрунтованими та такими, що спростовуються матеріалами даного кримінального провадження й наведеним вище.
До того ж, з матеріалів даного кримінального провадження вбачається, що суди першої та апеляційної інстанцій дотрималися норм, установлених статтями 10, 22 КПК України, створивши необхідні умови для виконання учасниками процесу своїх процесуальних обов`язків і здійснення наданих їм прав. Сторони користувалися рівними правами та свободою в наданні доказів, дослідженні й доведенні їх переконливості перед судом. Клопотання всіх учасників процесу суди розглянули відповідно до вимог закону. 
Тому доводи поданої касаційної скарги захисника про те, що суд першої інстанції безпідставно відмовив у задоволенні клопотання сторони захисту про призначення додаткової судово-психіатричної експертизи для встановлення психічного стану засудженого як на час вчинення ним вбивства потерпілого, так і на час проведення судово-психіатричної експертизи є безпідставними. 
Переглядаючи кримінальне провадження в апеляційному порядку, апеляційний суд відповідно до вимог ст. 419 КПК України дав належну оцінку викладеним в апеляційних скаргах, зокрема захисника доводам, в тому числі і тим на які він послався у своїй касаційній скарзі, обґрунтовано спростував їх, навів підстави, з яких дійшов такого висновку.
З урахуванням наведеного вище, доводи касаційної скарги захисника про істотні порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність судами першої та апеляційної інстанцій є неаргументованими.
Висновки за результатами розгляду касаційних скарг 
Вирок суду першої інстанції відповідає вимогам статей 370 КПК України, є законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Ухвала апеляційного суду мотивована належним чином та відповідає вимогам статей 370, 419 КПК України.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були би безумовними підставами для скасування судових рішень та неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність при перевірці даного кримінального провадження, колегією суддів не встановлено.
Інші доводи, викладені в касаційній скарзі захисника та матеріали кримінального провадження не містять вказівки на порушення судом першої або апеляційної інстанцій при розгляді провадження норм кримінального процесуального закону, які ставили би під сумнів обґрунтованість прийнятих рішень.
Оскільки кримінальний закон застосовано правильно, істотних порушень вимог кримінального процесуального закону не допущено, то касаційну скаргу захисника має бути залишено без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без зміни.
 
Керуючись статтями 433, 434, 436 КПК України, Суд
ухвалив:                                                            
Вирок Охтирського районного суду Сумської області від 25 листопада 2020 року та ухвалу Сумського апеляційного суду від 10 серпня 2022 року щодо ОСОБА_8 залишити без зміни, а касаційну скаргу захисника  ОСОБА_7  в інтересах засудженого ОСОБА_8 - 
без задоволення.
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1                                       ОСОБА_2                             ОСОБА_3