ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

31 січня 2023 року 	м. Дніпро	справа № 280/4986/19	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Кругового О.О. (доповідач),
                               суддів:  Прокопчук Т.С., Шлай А.В.,     
за участю секретаря судового засідання Іотової А.О., 
за участю:
                    представника відповідача: Жовтоножка Д.Ф.,
                    представника позивача: Саланської І.Л.
          розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в місті Дніпро апеляційну скаргу  Головного управління ДПС у Запорізькій області  
на додаткове рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 06 вересня 2021 року, (суддя суду першої інстанції Прасов О.О.), прийняте у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі, в адміністративній справі №280/4986/19  за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Елта» до  Головного управління ДПС у Запорізькій області про визнання протиправними  та скасування податкових повідомлень - рішень,- 
ВСТАНОВИВ:
Додатковим рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 06.09.2021 року заяву Товариства з обмеженою відповідальністю Виробничо-комерційна фірма "ЕЛТА" про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу – задоволено частково. Стягнуто на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Виробничо-комерційна фірма "ЕЛТА" (69083, Запорізька область, м.Запоріжжя, вул.Музична, буд.2; код ЄДРПОУ 23790967) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Запорізькій області (69107, Запорізька область, м.Запоріжжя, проспект Соборний, буд.166; код ЄДРПОУ ВП 44118663) судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 30000 грн. 00 коп. В іншій частині заяви відмовлено.
          Не погодившись з додатковим рішенням суду першої інстанції відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом вимог норм процесуального права просить оскаржуване рішення суду скасувати та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні заяви.
          Апеляційна скарга обґрунтована тим, що залучення представника є право сторони, а не обов`язком, відтак підстави для стягнення витрат на правничу допомогу – відсутні. 
          Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, відзиву на неї, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, надану правову оцінку дослідженим судом доказів по справі, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з огляду на наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Відповідно до ч. 1 ст. 252  КАС України, суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Відповідно до ч. 7 ст. 139 КАС України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Статтею 132 КАС України визначено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат пов`язаних з розглядом справи, належать, в тому числі, витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до частини другої статті 134 КАС України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
За змістом частини третьої статті 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Відповідно до частини четвертої статті 134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Частиною п`ятою статті 134 КАС України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
За положеннями статті 30 Закону України “Про адвокатуру та адвокатську діяльність” гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Аналіз вищенаведених положень процесуального закону дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката, пов`язані з розглядом справи, підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.
При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.
При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі “Баришевський проти України”, від 10 грудня 2009 року у справі “Гімайдуліна і інших проти України”, від     12 жовтня 2006 року у справі “Двойних проти України”, від 30 березня 2004 року у справі “Меріт проти України”, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 17.09.2019 року у справі № 810/3806/18, що враховується судом апеляційної інстанції, відповідно до      ч. 5 ст. 242 КАС України.
Так, представник позивача звернувся до суду першої інстанції із заявою про прийняття додаткового рішення про стягнення на користь позивача витрат на правничу допомогу у розмірі 40  000 грн. 
          Встановлені обставини справи свідчать, що заявником надано до суду копії: Договору №13/19 про надання правової допомоги від 10.10.2019; Додаткової угоди №01 від 24.10.2019 до Договору №13/19 про надання правової допомоги від 10.10.2019; Додаткової угоди №1 від 10.10.2020 до Договору №13/19 про надання правової допомоги від 10.10.2019; Акту №1 від 18.08.2021 приймання-передачі надання послуг згідно договору про надання правової допомоги №13/19 від 10.10.2019.
В Акті №1 від 18.08.2021 приймання-передачі надання послуг згідно договору про надання правової допомоги №13/19 від 10.10.2019 зазначено: "... Відповідно до Договору про надання правової допомоги №13/19 від 10.10.2019, Додаткової угоди №01 від 24.10.2019 до Договору №13/19 від 10.10.2019, за надання правової допомоги в суді першої інстанції Клієнт сплачує Адвокату гонорар у розмірі 40000 (сорок тисяч) гривень, без ПДВ. Клієнт зобов`язується сплатити суму гонорару на рахунок Адвоката ... протягом 20 (двадцяти) днів з моменту набрання рішенням Запорізького окружного адміністративного суду законної сили, на підставі виставленого Адвокатом рахунку. ...".
          Суд першої інстанції зазначив, що заявником документально та нормативно не обгрунтовано кількість витраченого часу щодо надання професійної правничої допомоги. Також, заявником не надано до суду розрахунку наданих послуг адвоката на професійну правничу допомогу. Також, суд дійшов висновку, що вартість послуг і робіт правничої допомоги, зазначену у наданих до суду документах, є не співмірною з фактично виконаними послугами та роботами.
Отже, суд першої інстанції обґрунтовано зазначив, що судові витрати на правничу допомогу у сумі 40000,00 грн. є необґрунтованими, вирішив, що витрати на професійну правничу допомогу мають бути відшкодовані позивачу лише у сумі 30000 грн. 00 коп. за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 31.01.2023 року в цій справі скасовано рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог товариства з обмеженою відповідальністю Виробничо-комерційна фірма «ЕЛТА» про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень – рішень Головного управління ДФС у Запорізькій області №0006511402 від 20.05.2019 року, №0006511402 від 20.05.2019 року, №0006531402 від 20.05.2019 року та прийнято в цій частині нову постанову про відмову в позову.
Загалом судом апеляційної інстанції задоволено позовні вимоги ТОВ «ВКФ ЕЛТА» на 14.3 % від суми позову.
Відповідно до ст. 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.
          З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що на користь позивача слід стягнути витрати з правничої допомоги всього на суму 4  290 грн. (30 000 грн. х 14.3%), пропорційно до задоволених позовних вимог.
Відтак, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що додаткове рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині стягнення на користь ТОВ «ВКФ ЕЛТА» суми судових витрат всього на 25710 грн. (30  000 грн. – 4290 грн.).
Керуючись ст. ст. 243, 308, 311, 315, 317, 321, 325 КАС України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:

          Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Запорізькій області – задовольнити частково.
          Додаткове рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 06.09.2021 року в адміністративній справі №280/4986/19 – скасувати в частині стягнення на користь товариства з обмеженою відповідальністю Виробничо-комерційна фірма «ЕЛТА» судових витрат на правничу допомогу на суму 25710 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Запорізькій області та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні заяви в цій частині.
          В іншій частині додаткове рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 06.09.2021 року адміністративну справі №280/4986/19 – залишити без змін. 
          Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів до Верховного Суду
                    Постанова в повному обсязі складена 01.02.2023 року.
   
Головуючий - суддя                                                                      О.О. Круговий 

                               суддя                                                                      Т.С. Прокопчук 

                               суддя                                                                      А.В. Шлай