ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
79010, м.Львів, вул.Личаківська,81
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"08" березня 2023 р.                                               Справа №909/575/20

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючий – суддя                                                             Желік М.Б.  
судді                                                                                           Галушко Н.А.
                                                                                Орищин Г.В.
за участю секретаря судового засідання Гуньки О.П.
розглядаючи апеляційну скаргу Акціонерного товариства “Уктрансгаз” б/н від 24.11.2022 (вх.ЗАГС. №01-05/2893/22 від 25.11.2022) 
на ухвалу Господарського суду Івано-Франківської області від 07.11.2022 (суддя Горпинюк І.Є., ухвалу підписано 14.11.2022) про призначення судової економічної експертизи
у справі №909/575/20
за позовом Акціонерного товариства “Укртрансгаз” 
до відповідача Акціонерного товариства “Оператор газорозподільної системи “Тисменицягаз” 
про стягнення заборгованості в розмірі 51 177 495,83 грн.

за участі представників сторін:
представник скаржника Кухтик В.М.(поза межами приміщення суду)
представник відповідача Свідунов Р.І. ( в залі суду).

Учасникам процесу роз`яснено права та обов`язки, передбачені ст.ст. 35, 42, 46 Господарського процесуального кодексу України. 
Відповідно до ст.222 Господарського процесуального кодексу України фіксування судового засідання здійснюється технічними засобами.

ВСТАНОВИВ
Ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 07.11.2022 у справі №909/575/20, зокрема, клопотання представника відповідача АТ “ОГС “Тисменицягаз” про призначення комплексної судово-економічної та будівельно-технічної експертизи у справі № 909/575/20 задоволено частково, призначено у справі №909/575/20 судову економічну експертизу та зупинено провадження у справі №909/575/20 на час проведення судової експертизи.
Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, позивач звернувся до Західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Івано-Франківської області від 07.11.2022 у справі №909/575/20 та направити справу для продовження розгляду до місцевого господарського суду, витрати по сплаті судового збору за подання скарги покласти на відповідача. 
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.11.2022 справу розподілено колегії суддів Західного апеляційного господарського суду у складі: Желік М.Б. - головуючий суддя, члени колегії судді – Галушко Н.А., Орищин Г.В.
Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 30.11.2022 апеляційну скаргу Акціонерного товариства “Уктрансгаз” б/н від 24.11.2022 (вх.ЗАГС. №01-05/2893/22 від 25.11.2022) у справі №909/575/20 - залишено без руху, апелянта зобов`язано протягом 10 днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху усунути недоліки апеляційної скарги, а саме: надати суду докази сплати судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 1984,80 грн. та надати докази надсилання копії апеляційної скарги відповідачу листом з описом вкладення. 
13.12.2022 на електронну адресу суду надійшла заява від скаржника (вх. №01-04/7113/22 від 13.12.2022) про усунення недоліків до якої додано платіжне доручення №15402 від 25.11.2022 про сплату судового збору на суму 1984,80 грн. та докази надсилання апеляційної скарги іншим учасникам.
Відповідно до виписки про зарахування судового збору до спеціального фонду державного бюджету України від 29.11.2022, судовий збір в розмірі 1984,80 грн., сплачений відповідно до платіжного доручення №15402 від 25.11.2022, було зараховано до державного бюджету.
19.12.2022 ухвалою Західного апеляційного господарського суду відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства “Укртрансгаз” на ухвалу господарського суду Івано-Франківської області від 07.11.2022,; встановлено учасникам строк для надання відзиву на апеляційну скаргу; призначено розгляд справи на 11.01.2023; витребувано матеріали справи з господарського суду Івано-Франківської області. 
Представником Акціонерного товариства “Оператор газорозподільної системи “Тисменицягаз” 05.01.2023 подано відзив на апеляційну скаргу, в якому представник відповідача просить суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу господарського суду Івано-Франківської області від 07.11.2022 у даній справі без змін.
Свою позицію представник відповідача обґрунтовує тим, що відповідачем не визнається жодна із складових сум заборгованості, оскільки такі складено одноособово позивачем; із поданих рахунків позивача не можливо встановити яким чином, яким методом та за якою формулою визначено вартість послуг балансування та чи був у позивача ресурс природного газу для формування цін саме для визначення вартості послуг врегулювання небалансів відповідача; з огляду на неможливість визначити обсяг газу наданого саме для балансування відповідач не визнає наявність неврегульованих небалансів зі своєї сторони, а відтак доводи позивача про заперечення відповідачем лише факту застосування коефіцієнту 1,2 при розрахунку вартості послуг балансування не відповідає фактичним обставинам справи. 
Зазначає, що акти приймання-передачі природного газу, підписані між сторонами без посилання на договір від 17.12.2015 № 1512000742 складалися на виконання Технічної угоди про умови приймання-передачі природного газу та вимог п.5 глави 1 розділу 12 Кодексу ГРМ. При цьому, такі акти не передбачають обліку такої послуги, як балансування у визначені позивачем періоди, а також фізичне транспортування за номінаціями (заявками) замовника за Договором, оскільки відповідно до технічної угоди про умови приймання-передачі природного газу у взаємовідносинах між сторонами відповідач виступає, як оператор ГРМ, а не замовник послуг транспортування за договором транспортування природного газу. 
З огляду на зазначене, представник вважає, що наявні в матеріалах справи акти передачі-приймання природного газу жодним чином не підтверджують надання позивачем відповідачу послуг балансування, оскільки складені не на виконання договору транспортування природного газу від 17.12.2015 № 1512000742.  
Відтак, на думку представника відповідача оцінку зазначених обставин суду необхідно здійснювати з урахуванням висновків відповідної судової експертизи. В обґрунтування своєї позиції наводить практику у подібних справах, а саме № 926/1577/20, №925/1372/19, №911/1057/20 та №927/429/20.
11.01.2023 розгляд справи не відбувся у зв`язку з перебуванням у відрядженні члена колегії судді - Орищин Г.В (з 10.01.2023 по 14.01.2023). 
16.01.2023 ухвалою Західного апеляційного господарського суду розгляд апеляційної скарги призначено на 08.02.2023.
06.02.2023 представником позивача подано до суду клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів. Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 06.02.2023 подане клопотання задоволено.
В судовому засіданні 08.02.2023 та 22.02.2023 оголошувалася перерва в розгляді апеляційної скарги.
03.03.2023 представником позивача подано до суду клопотання про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів, яке ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 06.03.2023 задоволено. 
В судове засідання 08.03.2023 сторони участь уповноважених представників забезпечили, які навели свої доводи та міркування щодо вимог апеляційної скарги, та просили врахувати їх при винесенні постанови. 
Відповідно до ст.269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Розглянувши апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, взявши до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, колегія суддів дійшла висновку про те, що вимоги апеляційної скарги підлягають до задоволення, відтак оскаржену ухвалу слід скасувати та направити справу для подальшого розгляду до господарського суду Івано-Франківської області, з огляду на наступне.
Як встановлено судом, 27.09.2022 до господарського суду з клопотанням про призначення у справі будівельно-технічної експертизи звернувся представник Акціонерного товариства Оператор газорозподільної системи “Тисменицягаз”. Із поданого клопотання вбачається, що заявник просив суд призначити у справі № 909/575/20 комплексну судово-економічну та будівельно-технічну експертизу, проведення якої доручити Львівському науково-дослідному інституту судових експертиз Міністерства юстиції України та поставити на вирішення експертизи такі питання:
- які точки входу та виходу, в тому числі віртуальні з/до газотранспортної системи було використано АТ “Укртрансгаз” при розрахунку вартості послуг балансування АТ “Тисменицягаз” у липні 2018 року - лютому 2019 року?
- чи підтверджується документально та нормативно розрахунок обсягу місячного небалансу, проведений АТ “Укртрансгаз”, в частині застосування коефіцієнту 1,2, якщо обсяг небалансу є меншим ніж 5% від загального обсягу природного газу, який надійшов до газотранспортної системи? Чи відповідають ці документи вимогам Закону України “Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні”?
- чи підтверджується документально врахування всього обсягу природного газу, отриманого оператором газорозподільної системи у фізичних точках виходу з газотранспортної системи для подальшого розподілу приєднаним споживачам при застосуванні АТ “Укртрансгаз” коефіцієнту 1,2?
- чи підтверджується документально надання у встановлений Договором транспортування природного газу №1512000742 від 17.12.2015 та Кодексом газотранспортної системи термін (пункт 4 глава 4 розділ ХІV) до 14 числа замовнику послуг транспортування звітів по точкам входу/виходу замовника послуг транспортування (що має містити деталізацію по споживачах замовника послуг транспортування на точках виходу), розрахунків вартості послуг балансування та рахунків-фактур?
- чи дійсно у липні 2018 року - лютому 2019 року існувала ситуація з відхиленням технічних параметрів роботи газотранспортної системи АТ “Укртрансгаз” від звичайного рівня функціонування газотранспортної системи по причині недотримання замовниками послуг транспортування своїх підтверджених номінацій? Якщо так, то визначити як величина відхилень обсягів підтверджених замовникам послуг транспортування номінацій вплинула на величину відхилення технічних параметрів від їх звичайного рівня?
- чи існувала в АТ “Тисменицягаз” технічна можливість самостійно відбирати природний газ з газотранспортної системи (закачувати природний газ з газотранспортної системи в газорозподільні мережі) на пунктах приймання-передачі газу на газорозподільних станціях, враховуючи технічне облаштування газорозподільних станцій перерахованих, що знаходяться у володінні та користуванні АТ “Укртрансгаз”?
- в яких обсягах у спірний період (липні 2018 року - лютому 2019 року) АТ “Укртрансгаз” закачувало природний газ в газорозподільні мережі АТ “Тисменицягаз” на пунктах приймання-передачі газу на газорозподільних станціях, та хто власник такого закачаного природного газу?
- чи підтверджуються документально дії АТ “Укртрансгаз” по застосовуванню щодо АТ “Тисменицягаз” відповідних заходів з обмеженням (припиненням) транспортування природного газу по відповідних точках входу/виходу?
Подане клопотання обґрунтоване представником відповідача тим, що ключовим при розгляді даної справи для встановлення достовірного факту наявності чи відсутності негативного небалансу, встановлення реальності здійснення позивачем господарської діяльності та визначення обґрунтованості розміру позовних вимог є встановлення наявності/відсутності факту перевищення обсягів відібраного замовником послуг транспортування природного газу, закупленого оператором ГТС на балансування – обсягу природного газу, використаного саме для врегулювання небалансів замовника послуг транспортування – АТ “Тисменицягаз” та визначення реальних обґрунтованих витрат позивача на таке балансування. 
Водночас, як зазначає заявник наявні в матеріалах справи докази є односторонніми та взаємосуперечливими, зокрема, із поданих позивачем до суду рахунків не вбачається яким чином, яким методом та за якою формулою позивач визначив вартість послуг балансування за стягуваний період липня 2018-лютого 2019 року, та чи був у нього ресурс природного газу для формування цін саме для визначення вартості послуг врегулювання небалансів відповідача.
При цьому, вказує, що відповідач не погоджується з обґрунтуванням позивача щодо подачі ним природного газу в мережу відповідача понад обсяги підтверджених позивачем номінацій замовників послуг транспортування, оскільки такі не підтверджені доказами, що містяться в матеріалах справи. Відтак, для підтвердження чи спростування даних фактів необхідним є призначення та проведення експертизи. 
Оскаржуваною ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 07.11.2022 клопотання Акціонерного товариства “Оператор газорозподільної системи “Тисменицягаз” задоволено частково, призначено у справі №909/575/20 судово-економічну експертизу, проведення якої доручено Львівському науково-дослідному інституту судових експертиз Міністерства юстиції України та зупинено провадження. На вирішення експертизи поставлено наступні питання:
1) які точки входу та виходу, в тому числі віртуальні з/до газотранспортної системи було використано Акціонерним товариством “Укртрансгаз” при розрахунку вартості послуг балансування Акціонерного товариства “Оператор газорозподільної системи “Тисменицягаз” у липня 2018 року – лютому 2019 року;
2) чи підтверджується документально та нормативно розрахунок обсягу місячного небалансу, проведений Акціонерним товариством “Укртрансгаз”, в частині застосування коефіцієнту 1.2, якщо обсяг небалансу є меншим ніж 5% від загального обсягу природного газу, який надійшов до газотранспортної системи; Чи відповідають ці документи вимогам Закону України “Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні”;
3) чи підтверджується документально врахування всього обсягу природного газу, отриманого оператором газорозподільної системи у фізичних точках виходу з газотранспортної системи для подальшого розподілу приєднаним споживачам, при застосуванні Акціонерним товариством “Укртрансгаз” коефіцієнту 1.2.
Ухвала мотивована тим, що з урахуванням предмета, підстав позовних вимог та заперечень на них, а також зважаючи на існування між сторонами спору з приводу правомірності нарахування позивачем вартості послуг балансування і на наявність сукупності умов, визначених ст. 99 ГПК України, повне, всебічне та об`єктивне вирішення справи потребує встановлення певних обставин, що вимагає спеціальних знань. У зв`язку з цим, існує необхідність у призначенні судової економічної експертизи. Також судом зазначено, що для встановлення факту наявності чи відсутності негативного небалансу необхідно, в тому числі, встановити: які точки входу/виходу до/з газотранспортної системи фактично використовувалися для комерційного обліку природного газу у взаємовідносинах сторін, виходячи з розділу V укладеного договору; чи наявний факт перевищення обсягів відібраного замовником послуг транспортування природного газу з газотранспортної системи над обсягами переданого природного газу цим замовником послуг транспортування; а також, виходячи з встановлення цих фактів, встановити також і обґрунтованість застосування коефіцієнта 1,2 при визначенні розміру небалансу природного газу.
Господарським судом вказано, що наявним у справі доказам сторони надають суперечливий зміст, покликаються на те, що складені бухгалтерські документи відображають господарські операції, виконані щодо різних укладених між ними правочинів, а тому оцінку зазначених обставин суду необхідно здійснювати з призначенням відповідної судової економічної експертизи.
Повно виконуючи завдання господарського судочинства, колегія суддів розглянувши подане клопотання відповідача про призначення у даній справі комплексної судово-економічної та будівельно-технічної експертизи, заслухавши думку присутніх учасників судового процесу та оцінивши докази, що містяться в матеріалах справи приходить до висновку про відмову у його задоволенні з огляду на наступне. 
Частиною 1 статті 99 ГПК України встановлено, що суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов:
1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо;
2) жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними, зокрема через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів.
Відповідно до ст. 1 Закону України “Про судову експертизу” судова експертиза - це дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об`єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду.
Здійснивши аналіз вказаних положень, колегія суддів зазначає, що судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для з`ясування обставин, що мають значення для справи (фактичних даних, що входять до предмета доказування), без яких встановити відповідні обставини неможливо, тобто, у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування, або коли наявні у справі докази є взаємно суперечливими.
При цьому, неприпустимо ставити перед судовими експертами питання, вирішення яких не спрямовано на встановлення даних, що входять до предмета доказування у справі, а також правові питання, вирішення яких згідно з чинним законодавством віднесено до компетенції суду.
Колегією суддів встановлено, що Верховний Суд, передаючи справу № 909/575/20 на новий розгляд до суду першої інстанції, у постанові від 14.07.2022 зазначив, що фактичне виконання усіма сторонами спірного договору виключає кваліфікацію цього договору як неукладеного. Разом з тим, суд апеляційної інстанції належним чином не перевірив обставин саме фактичного виконання сторонами умов договору, а місцевий господарський суд взагалі вказані обставини не досліджував під час розгляду справи. 
При цьому зазначив, що достатньою підставою для оплати послуг балансування є наявність небалансу в звітному місяці, який доводиться алокаціями (звітами), складеними оператором ГТС, на підставі інформації, наданої самим замовником. Зазначена інформація є нерозривно пов`язаною із звітністю сторін щодо надання послуг з транспортування газу безпосередньо. 
Відтак, з огляду на наведене для правильного вирішення даного спору за відсутності узгодженої позиції сторін щодо надання послуг балансування судам належало встановити обставини, пов`язані з рухом товарно-матеріальних цінностей та фактичним виконанням спірного Договору як наданням послуг власне транспортування газу, здійснення/не здійснення балансуючих дій, дослідити складені сторонами на виконання відповідних умов Договору акти приймання-передачі природного газу в спірний період, у тому числі з метою встановлення обсягів природного газу, визначених комерційними вузлами обліку у фізичних точках входу/виходу, як то передбачено Кодексом ГТС; акти наданих послуг балансування обсягів природного газу; розрахунки вартості послуг балансування та звіти по точках входу/виходу замовника послуг транспортування (оператора газорозподільних систем).
Разом з тим, Верховний Суд вказав, що суди попередніх інстанцій доводи позивача щодо складання і підписання сторонами відповідних актів, звіти, розрахунки належним чином не перевірили та надані позивачем документів не дослідили, тоді як їхні вихідні дані мають значення для підтвердження/спростування обставин наявності місячних небалансів. 
Вказує і на те, що суди попередніх інстанцій, обмежившись лише посиланням на недоведеність позивачем факту надання послуг балансування природного газу, не дослідили та не встановили в повній мірі фактичні обставини справи, пов`язані із рухом товарно-матеріальних цінностей (закупівлею позивачем природного газу) для забезпечення надання відповідачеві спірних послуг з балансування.
Окрім того, Верховний суд визнав слушними аргументи скаржника стосовно неправильного застосування судом апеляційної інстанції до спірних правовідносин положень Кодексу ГТС у редакції станом на момент прийняття рішення, а не на момент виникнення спірних правовідносин. 
Колегія суддів зауважує на тому, що предметом спору у даній справі є стягнення заборгованості за договором транспортування природного газу №1512000742 від 17.12.2015. Позовні вимоги обґрунтовані невиконанням відповідачем своїх договірних зобов`язань щодо оплати послуг балансування обсягів природного газу за період з липня 2018 року по лютий 2019 року. Таким чином, підставами заявленого позову є неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань з оплати наданих послуг.
З урахуванням предмету та підстав позову, а також змісту постанови Верховного Суду та вказівок, викладених у ній, апеляційний суд зауважує на тому що, касаційним судом чітко визначено перелік обставин, які необхідні для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування. 
Однак, поставлені відповідачем на вирішення експертизи питання не стосуються предмету доказування у справі, а встановлення фактичних обставин, зокрема, щодо перевірки проведеного позивачем розрахунку обсягу місячного небалансу та, відповідно, правильність застосованого коефіцієнту компенсації, може бути самостійно здійснено судом без потреби у спеціальних знаннях та на підставі наступних доказів, що наявні у матеріалах справи:
- алокацій (звітів) про поділ фактичного обсягу (об`єму) природного газу, відібраного з точки входу Акціонерного товариства Оператор газорозподільної системи “Тисменицягаз”, між замовниками послуг транспортування (постачальниками) в розрізу їх контрагентів (споживачів), акти приймання-передачі природного газу за липень-грудень 2018, та зведені акти приймання-передачі за січень-лютий 2019;
- звітів по точках входу/виходу замовника послуг транспортування (оператора газорозподільної системи) позивача, та звіти відповідача про надходження та розподіл природного газу замовника послуг транспортування за спірний період;
- актів надання послуг балансування обсягів природного газу 
- розрахунків вартості послуг балансування та рахунки за спірний період із доказами їх направлення відповідачу;
- додатку №3 до договору “Перелік комерційних вузлів обліку газу, фактично встановлених у пунктах приймання-передачі газу”;
- договорів купівлі-продажу, укладених між АТ “Укртрансгаз” із постачальниками природного газу та акти приймання-передачі складені за результатами їх виконання.
З урахуванням викладеного, колегія суддів зазначає, що матеріали справи містять докази (первинні документи), з яких можливо встановити обставини, що входять до предмету дослідження у даній справі Наявність вищевказаних доказів дає можливість суду вирішити спір по суті без призначення судової економічної експертизи, задовольнивши позов повністю чи частково, або ж відмовивши у задоволенні позову.
Натомість, судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях, без яких неможливо встановити обставини справи, тобто, у тому разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування. Однак, у даному випадку, з огляду на наявні у матеріалах справи докази, апеляційним господарським судом не встановлено необхідності у призначенні судової експертизи.
Що стосується питань, поставлених на вирішення економічної експертизи, апеляційний суд вказує на те, що перше питання, поставлене судом, з приводу того, які точки входу та виходу було використано Акціонерним товариством “Укртрансгаз” при розрахунку вартості послуг балансування, взагалі не може бути віднесено до компетенції судового експерта в економічній галузі.
Натомість, інші питання, фактично, зводяться до встановлення обсягу наявних у матеріалах справи доказів та їх допустимості, а тому є правовими питання, вирішення яких віднесено до компетенції суду.
Слід зазначити, що обов`язком сторін у господарському процесі є доведення суду тих обставин, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень.
За змістом положень ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.
Відповідно до ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Проаналізувавши наведені процесуальні норми, суд зазначає, що питання визначення обсягу та належності доказів, поданих учасниками справи на підтвердження тих чи інших обставин, є прерогативою суду та відноситься до його безпосередніх обов`язків під час встановлення фактичних обставин справи. Саме тому встановлення обставин щодо визначення певного кола доказів не може бути покладено на судового експерта у жодній сфері.
Отже, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги позивача в цій частині.
Також, апеляційний суд вказує на недотримання позивачем процесуального закону в частині порядку звернення до суду з клопотання про призначення експертизи.
Так, клопотання про призначення експертизи обов`язково має бути мотивоване не лише потребою у спеціальних знаннях у сфері іншій, ніж право, а також тим, що висновок експерта входить до переліку засобів доказування і підлягатиме оцінці судом відповідно до ст. ст. 86 та 104 ГПК України у якості доказу з урахуванням вимог ст. ст. 76-79 ГПК України. 
З огляду на викладене, подання учасником справи висновку експерта у якості доказу має бути забезпечено з дотриманням вимог ч. ч. 3 та 4 ст. 80 ГПК України, тобто, подано у строк разом з поданням відзиву на позовну заяву, а у випадку неможливості своєчасного подання, причини та їх поважність мають бути обґрунтовані доказами того, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на самостійне отримання вказаного доказу, проте через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів висновок експерта не може бути наданий на замовлення учасника справи (ч. 3 ст. 98, п. 2 ч. 1 ст. 99 ГПК України).
Дії, спрямовані на самостійне отримання вказаного доказу, можуть полягати у тому, що учасник справи заздалегідь вжив заходів щодо отримання такого роду доказу та на його замовлення наразі проводиться експертиза, проте на момент закінчення строку для подання до суду такого доказу висновок експерта таким учасником ще не отриманий, що свідчитиме про поважність причин своєчасного неподання, або, як вказується безпосередньо у п. 2 ч. 1 ст. 99 ГПК України, - учасник справи вживав певних заходів щодо отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів і це підтверджується певними доказами, проте отримання таких доказів стало неможливим внаслідок певних причин.
Разом з цим, судом першої інстанції під час постановлення оскаржуваної ухвали не було взято до уваги та не враховано те, що клопотання відповідача про призначення експертизи заявлено вже під час нового розгляду даної справи і відповідач не зазначив причин неможливості надати експертний висновок самостійно у строки, встановлені для подання доказів, та не обґрунтував неможливість подання клопотання ще під час першого розгляду справи в суді першої інстанції.
Зазначені обставини у їх сукупності суд першої інстанції не взяв до уваги, у зв`язку з чим під час постановлення оскаржуваної ухвали припустився неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, а також порушив приписи процесуального закону, а саме ст. 99 ГПК України.
В силу приписів ч. 1 ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Рішення з господарського спору повинно прийматись у цілковитій відповідності з нормами матеріального і процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими господарським судом, тобто з`ясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних і допустимих доказів у конкретній справі.
Відповідно до чинного законодавства рішення суду є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України. Оскаржувана ухвала вказаним вимогам не відповідає.
Враховуючи встановлені обставини справи, межі апеляційного перегляду, доводи позивача та відповідача, суд апеляційної дійшов висновку про те, що вимоги апеляційної скарги підлягають до задоволення, відтак оскаржувану ухвалу слід скасувати, направивши справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, в порядку положень ст.280 ГПК України.
Розподіл судового збору, пов`язаного з поданням апеляційної скарги, повинен здійснюватися судом першої інстанції за результатами розгляду справи по суті згідно з загальними правилами ст. 129 ГПК України.
Керуючись ст.ст.86, 129, 269, 270, 275, 280, 282 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:
1.          Вимоги апеляційної скарги Акціонерного товариства “Уктрансгаз” б/н від 24.11.2022 (вх.ЗАГС. №01-05/2893/22 від 25.11.2022) – задоволити.
2.          Ухвалу Господарського суду Івано-Франківської області від 07.11.2022 про призначення судової економічної експертизи у справі №909/575/20 – скасувати.
         3.          Справу № 909/575/20 направити до господарського суду Івано-Франківської області для продовження розгляду. 

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню. 
Матеріали справи повернути в місцевий господарський суд. 
Повний текст постанови складено 20.03.2023.

Головуючий         суддя                                                            Желік М.Б. 

                             суддя                                                             Орищин Г.В.

                                          суддя                                                             Галушко Н.А.