ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 638/11387/21  Номер провадження 33/814/363/23	Головуючий у 1-й інстанції Семіряд І.В.  Доповідач ап. інст. Рябішин А. О.	

ПОСТАНОВА ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2023 року 	м. Полтава	

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду Рябішин А.О., з секретарем судового засідання Журою Н.Л., з участю адвоката Павлова Є.О., розглянувши в режимі відеоконференції у відкритому судовому засіданні в м. Полтава апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 16 серпня 2021 року щодо 
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Гусар, Азербайджан, громадянки України, одруженої, серія та номер паспорта: НОМЕР_1 , зареєстровану за адресою: АДРЕСА_1 
про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

в с т а н о в и в:

Зміст оскарженого судового рішення та встановлені суддею суду першої інстанції обставини

Постановою судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 16 серпня 2021 року ОСОБА_3 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. 
Стягнуто з ОСОБА_4 на користь держави 454, 00 грн судового збору.
Згідно з постановою судді, ОСОБА_4 14 липня 2021 року о 02-24 год. у м. Харкові по пр. Людвіга свободи, 37 керувала автомобілем Сузукі, державний номер НОМЕР_2 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, нечітка мова. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння відмовився
Постановою судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 31 серпня 2021 року виправлено допущену описку та зазначено, що «від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовилась».

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи , яка її подала

Не погодившись з вказаним рішенням судді, ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу в якій просить постанову судді Дзержинського районного суду міста Харкова від 16 серпня 2021 року скасувати та закрити провадження на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.
На переконання апеляційних вимог вказує, що від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння вона не відмовлялась. У протоколі висловила незгоду з підозрою поліцейського. Суд не звернув увагу на те, що у протоколі не сформульовано який саме огляд і у який спосіб апелянт має пройти на вимогу поліцейського.
Апелянт наполягав на проходженні огляду на стан алкогольного чи наркотичного сп`яніння у найближчому закладі охорони здоров`я та прохав поліцейських про супровід до відповідного медичного закладу, з метою проходження такого огляду. Проте останні, ані супроводили ОСОБА_1 до медичного закладу, ані відсторонили її від подальшого керування транспортним засобом.
У зв`язку з цим звинувачення є незрозумілим, адже воно складається, поперше, з двох частин: 1) керував з ознаками алкогольного сп`яніння; 2) відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння (чому саме так і яким чином потрібно було проходити огляд на місці зупицки не зазначено). Таким чином, стає незрозумілим, в чому саме обвинувачується водій: керуванні з ознаками алкогольного сп`яніння чи відмові від проходженні огляду на стан наркотичного сп`яніння, проте вказані ознаки алкогольного сп`яніння).
У матеріалах справи відсутнє направлення водія на проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, хоча судом з незрозумілих причин вказано на відмову від проходження огляду на стан сп`яніння, що свідчить про порушення процедури і спростовує факт вимоги саме наркотичного сп`яніння пройти такий огляд у закладі охорони здоров`я.
У своїх письмових поясненнях свідки не вказують, які саме ознаки сп`яніння ОСОБА_1 вони безпосередньо побачили, крім «невідповідність поведінки обстановці». Але така ознака серед переліку, зазначеному у протоколі, відсутня. Цей факт ставить під сумнів показання цих свідків, у зв`язку з чим їх не можна вважати достатнім і достовірним доказом.
При наявності суперечливих показань свідків суд не викликав і не допитав цих осіб в судовому засіданні, у зв`язку з чим такі письмові пояснення не можна вважати доказами.
Апелянт письмово повідомив суд про те, що він зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . У зв`язку з цим дана справа підсудна Дергачівському районному суду Харківської області.
Наголошує, керуючи автомобіль до медичного закладу повторно була зупинена іншим екіпажом, та повторно запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння на що апелянт погодилась та відповідно до алкотесту Драгер 6020 прилад № 0043 принтер № 0778 від 14.07.2021 о 03.43 пройшла огляд на стан сп`яніння, відповідно до результату якого алкогольного сп`яніння не виявлено, та у висновку зазначено 0,00 % проміле, що свідчить про її тверезий стан та впевненість у цьому.

Позиція апелянта в судовому засіданні апеляційного суду

В судовому засіданні адвокат в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, апеляційну скаргу підтримав з вказаних в ній підстав та просив задовольнити. 

Мотиви суду

Заслухавши пояснення адвоката на підтримання доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, надавши оцінку доказам у справі, апеляційний суд приходить до таких висновків.
Відповідно до положень статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
       Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
       Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, а також іншими документами.
       Водночас, положеннями ст. 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
З урахуванням наведених норм законодавства, судове рішення має бути законним, обгрунтованим і вмотивованим.
Апеляційний суд вважає, що суддя вказаних приписів КУпАП не дотримався.
В контексті доводів апеляційної скарги, апеляційний суд звертає увагу на таке.
Так визнаючи винною ОСОБА_5 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та застосовуючи до неї адміністративне стягнення, суд першої інстанції виходив з того, що водій ОСОБА_4 відмовилася від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, чим порушила вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху.
Проте вказані висновки судді не відповідають фактичним обставинам провадження.
Натомість доводи апеляційної скарги особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, є такими , що заслуговують на увагу.
Так за нормативним визначенням ст. 130 ч.1 КУпАП адміністративна відповідальність за цією нормою настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Об`єктивними ознаками правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, за якою складено протокол щодо ОСОБА_6 , є зокрема керування транспортними засобами особами в стані алкогольного/наркотичного сп`яніння та так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.
       Законодавством, яке регулює питання виявлення у водіїв ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння є  Інструкція про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що затверджена Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 9 вересня 2009 року N 400/666, надалі (Інструкція) та ст.266 КУпАП.
 
Вказаними нормами законодавства визначено алгоритм дій поліцейського щодо виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.
Зокрема такий алгоритм передбачає встановлення факту керування транспортним засобом, наявність ознак алкогольного сп`яніння та їх повідомлення водію, фіксація факту проходження огляду на стан сп`яніння або відмови від проходження такого огляду.
Порушення вказаного алгоритму дій поліцейським перетворює докази у справі на недопустимі і виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.
Відповідно до п. 2 Розділу І Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі - поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Пунктами 3,4 Розділу І Інструкції 1452/735 визначено, що ознаками алкогольного сп`яніння зокрема є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.
Отже поліцейський вправі пред`явити до водію транспортного засобу вимогу пройти в установленому порядку огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння лише за наявності підстав вважати, що останній має ознаки такого стану.
У протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ №191311 від 14 липня 2021 року зазначено, що ОСОБА_6 керувала транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, нечітка мова.
Дійсно з відеозапису долученого до матеріалів провадження ОСОБА_1 відмовилась проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння в присутності двох свідків. 
Однак при детальному вивченні долученого відеозапису, було встановлено наступне. 
Відеозапис починається з моменту, коли особа стояла між своїм автомобілем та автомобілем патрульної поліції. Працівник поліції не представившись, та належним чином не пояснивши чому остання була зупинена, відразу запропонував ОСОБА_1 пройти огляд, дослівно: «продутися» . 
Однак особа, яка притягається до адміністративної відповідальності просила пояснити, чому вона повинна «продуватися» та що дана ситуація означає. 
Працівник поліції пояснив, що вона «абсолютно адекватна» (01:33 хв відео), однак потрібно пройти огляд. 
Інший працівник поліції попросила її просто «продутися» та поїхати далі. 
Отже, ОСОБА_1 було запропоновано прийти медичний огляд та запропоновано три варіанта: за допомогою драгера; до лікарні; відмовитися. На що остання без будь яких вагань відмовилася ( 3 хв 20 секунда) та на прохання поліції надала всі необхідні документи.
На 5 хв 25 секунді відео самостійно попростила працівників поліції роз`яснити, що означає адміністративний протокол, та які наслідки для неї в зв`язку із відмовою. Після чого їй було вказано, що оскільки ви автоматично відмовилися, то судом будуть встановленні обставини та накладено штраф у розмірі 17 000 грн. На запитання чи можна їй пройти огляд, їй відмовили оскільки вона вже на місці відмовилася від огляду, тому потрібно було «продутися» відразу. 
На 39 хв відео працівник поліції оголосив протокол про адміністративне правопорушення, вказавши, що вона має ознаки алкогольного сп`яніння лише з ротової порожнини.
Піддаючи аналізу вказані відеозаписи, апеляційний суд дійшов до висновку, що працівник поліції під час стадії адміністративного розслідування, допустив істотні порушення вимог Інструкції, положень ст.266 КУпАП. 
Звертає апеляційний суд увагу і на інші обставини, які виключають притягнення ОСОБА_4 до відповідальності.
Так у апеляційного суду виникають сумніви щодо достовірності встановлення факту керування особою транспортним засобом. 
Із переглянутого відеозапису можна зробити висновок, що на ньому не зафіксовано як моменту зупинки транспортного засобу так і факту керування ОСОБА_4 зазначеним транспортним засобом.
Щодо допустимості та належності показів свідків, апеляційний суд звертає увагу, що їх зміст не відповідає фактичним обставинам встановленим апеляційним судом. Оскільки ні на початку, ні наприкінці відеофіксації роз`яснень передбачених ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП зафіксовано не було. Однак, свідки поставили свої підписи, що ОСОБА_6 такі роз`яснення були надані. 
Крім, того апеляційним судом встановлено, що особа яка притягається до адміністративної відповідальності,  о 03.43 год 14 липня 2021 року за допомогою технічного приладу марки "Drager Alcotest 6020» прилад № 0043 принтер № 0778, пройшла огляд на стан алкогольного сп`яніння та його  результат становить 0.00 ‰. Вказаний результат огляду не є тим доказом який скасовує факт відмови від проходження огляду на стан сп`яніння, але як і решта обставин, лише підтверджує факт відсутності ознак алкогольного сп`яніння, на які працівники поліції посилалися. 
Отже, апеляційний суд приходить до висновку, що працівники поліції в порушення вимог ст. 266 КУпАП та відомчої Інструкції МВС України від 09 листопада 2015 року №1452/735, не встановили факту керування особою транспортним засобом, не виявили та не повідомили особі наявні у неї ознаки алкогольного сп`яніння, не роз`яснили особі права передбачені ст.268 КУпАП.
Відсутність доведення вказаних обставин поза розумним сумнівом, виключає можливість кваліфікації дій особи за статтею 130 ч.1 КУпАП лише за самим фактом відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Відповідно до ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права.
Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод та Протоколи до неї є частиною національного законодавства України, відповідно до статті 9 Конституції України, як чинний міжнародний договір, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.
Згідно з приписами статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, у справах «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07 листопада 2002 року, неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» (остаточне рішення від 17.06.2011), суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпцій щодо фактів.
Відповідно до ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
В контексті доводів апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_4 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП не доведена.
Згідно п.1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
За таких обставин вважаю, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, постанова судді скасуванню, а провадження у справі закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Керуючись ст. 293, 294 КУпАП,- 

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - задовольнити.
Постанову судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 16 серпня 2021 року щодо ОСОБА_2 , скасувати, а провадження у справі закрити за відсутності події і складу адміністративного правопорушення передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП.
Постанова є остаточною й касаційному оскарженню не підлягає.

Суддя А.О. Рябішин