ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"27" грудня 2022 р.           Справа№ 910/13550/20 (909/70/18)
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Сотнікова  С.В.
суддів:            Остапенка О.М. 
          Пантелієнка  В.О. 
 
за участю секретаря судового засідання Макухи О.А.,
представника Національного банку України Перетятька С.М.,
розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Станіславська торгова компанія"  
на рішення Господарського суду міста Києва  
від 09.11.2022 (повний текст складено 16.11.2022, суддя Івченко А.М.)
у справі № 910/13550/20(909/70/18)
за позовом Національного банку України
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Станіславська торгова компанія",
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Публічне акціонерне товариство "Комерційний банк "Фінансова ініціатива",
про звернення стягнення на предмет іпотеки,
в межах справи № 910/13550/20
за заявою Акціонерного товариства "Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд "Фавор"
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Станіславська торгова компанія"
про банкрутство,
ВСТАНОВИВ:

У січні 2018 року Національний банк України (далі - НБУ, позивач) звернувся в господарський суд із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Станіславська торгова компанія" (далі - відповідач) про звернення стягнення на предмет іпотеки.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 09.11.2022 у справі № 910/13550/20(909/70/18) позов задоволено повністю.
В рахунок часткового погашення заборгованості Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Фінансова ініціатива" за Кредитним договором від 29.12.2009 № 61/09 з додатковими угодами та Кредитним договором від 13.05.2014 № 12/09/5 з додатковими угодами, перед Національним банком України в загальній сумі заборгованості (станом на 12.08.2022) 2 927 714  038,86 грн, звернуто стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором від 29.12.2009 (зі змінами та доповненнями) укладений між Національним банком України та Товариством з обмеженою відповідальністю "Станіславська торгова компанія", посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуд JI.M. та зареєстрований в реєстрі за №2363 зі змінами та доповненнями (а саме: Договір № 1 від 09.04.2010, Договір № 2 від 28.11.2012, Договір № 3 від 15.08.2014), на Земельну ділянку площею 2,0549 га, кадастровий номер 2611000000:04:001:0150, яка розташована по вулиці Дачній в місті Яремче Івано-Франківської області.
Встановлено спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом продажу на прилюдних торгах із визначеннями вартості майна у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України "Про виконавче провадження" на рівні, не нижчому за звичайні ціни на такий вид майна на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.
Стягнуто з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 178477,50 грн.
Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, відповідач звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 09.11.2022 в частині стягнення з відповідача на користь позивача судового збору в сумі 178477,50 грн, та ухвалити в цій частині нове рішення, яким у стягненні судових витрат відмовити повністю.
Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції, вийшовши з рамки позовних вимог, протиправно змінив позовну вимогу позивача з вимоги немайнового характеру на вимогу майнового характеру та стягнув судовий збір у розмірі не відповідному до задоволених ним позовних вимог, а також не з`ясував ціну позову, з якої необхідно розрахувати судовий збір, тобто порушив ст. 589 Цивільного кодексу України, ст.ст. 11, 33, 35 Закону України "Про іпотеку", ч. 1 ст. 4 Закону України "Про судовий збір".
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 05.12.2022  відкрито апеляційне провадження у справі № 910/13550/20(909/70/18), розгляд справи призначено на 27.12.2022.
Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення - без змін.
Заперечуючи доводи апеляційної скарги НБУ вказав, що судовий збір у даній справі має бути обрахований із вартості заставного майна, на яке звертається стягнення, а саме із вартості, що погоджена сторонами в договорі застави (іпотеки) або на підставі висновку про оцінку такого майна. Такий підхід з обрахування судового збору узгоджується із висновками Великої палати Верховного Суду у постанові від 26.02.2019 у справі № 907/9/17, постанові Верховного Суду від 20.05.2019 у справі № 925/53/18.
Колегія суддів, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши наявні матеріали справи, вислухавши пояснення представника НБУ, вважає, що скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Як вбачається з матеріалів справи, НБУ заявив позов про звернення стягнення на предмет іпотеки (земельна ділянка площею 2,0549 га, кадастровий номер 2611000000:04:001:0150, яка розташована по вулиці Дачній в місті Яремче Івано-Франківської області, договірною вартістю 32391300,00 грн) за іпотечним договором від 29.12.2009, що укладений між позивачем як іпотекодержателем та відповідачем як іпотекодавцем в рахунок погашення заборгованості ПАТ "Комерційний банк "Фінансова ініціатива", що є позичальником за кредитним договором № 61/09 від 29.12.2009 (заборгованість в сумі 877654794,51 грн) та кредитним договором № 12/09/5 від 13.05.2014 (заборгованість в сумі 2135863013,70 грн).
Позивач 16.08.2022 подав заяву про уточнення позовних вимог, в якій просив суд встановити спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом продажу на прилюдних торгах із визначеннями вартості майна у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України "Про виконавче провадження" на рівні, не нижчому за звичайні ціни на такий вид майна на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.
У зв`язку цим суд не розглядав вимогу позивача, яка була заявлена у позовній заяві від 26.01.2018 щодо встановлення способу реалізації предмета іпотеки шляхом продажу на прилюдних торгах за початковою ціною 11898500,00 грн. 
Задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог в повному обсязі з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог. 
При цьому, суд першої інстанції поклав витрати по сплаті судового збору на відповідача у порядку ст. 129 Господарського процесуального кодексу України в сумі 178477,50 грн, тобто виходячи з ціни позову, що носить майновий характер.
В апеляційній скарзі відповідач посилається на те, що суд першої інстанції протиправно змінив позовну вимогу позивача з вимоги немайнового характеру на вимогу майнового характеру та стягнув судовий збір у розмірі не відповідному до задоволених ним позовних вимог, а також не з`ясував ціну позову, з якої необхідно розрахувати судовий збір, і, як наслідок, суд невірно розподілив судовий збір.
Колегія суддів відхиляє такі доводи апеляційної скарги та зазначає наступне.
Відповідно до змісту ч. 2 ст. 6 Закон України "Про судовий збір" у разі якщо судовий збір сплачується за подання позовної заяви до суду в розмірі, визначеному з урахуванням ціни позову, а встановлена при цьому позивачем ціна позову не відповідає дійсній вартості спірного майна або якщо на день подання позову неможливо встановити точну його ціну, розмір судового збору попередньо визначає суд з подальшою сплатою недоплаченої суми або з поверненням суми переплати судового збору відповідно до ціни позову, встановленої судом у процесі розгляду справи. 
Статті 162 та 163 ГПК України містять положення, за яким у позовній заяві має зазначатися ціна позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці, обґрунтований розрахунок сум, що стягуються або оспорюються. Ціна позову визначається, зокрема, у позовах про стягнення грошових коштів - сумою, яка стягується, або сумою, яка оспорюється за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безакцептному (безспірному) порядку. 
Таким чином, наявність вартісного, грошового вираження матеріально-правової вимоги позивача свідчить про її майновий характер, який має відображатися у ціні заявленого позову.
Зміст заявленої вимоги про звернення стягнення на майно ґрунтується на наявності грошових вимог позивача до відповідача на підставі окремого договору, наслідком задоволення таких вимог та виконання судового рішення є припинення грошових вимог позивача. Отже, позовні вимоги про звернення стягнення на іпотечне майно мають вартісну оцінку, носять майновий характер і розмір ставок судового збору за їх подання визначається за вимогами ст. 4 Закону України "Про судовий збір", виходячи з розміру грошових вимог позивача, на задоволення яких спрямовано позов.
Аналогічної правової позиції дотримується Велика Палата Верховного Суду в постанові від 26.02.2019 у справі №907/9/17.
Таким чином, колегія суддів зазначає, що позовна вимога у даній справі носить майновий характер, а відтак погоджується з висновком суду першої інстанції про покладення на відповідача судового збору, обрахованого із позовних вимог майнового характеру. 
Розмір судового збору обрахований позивачем при зверненні із позовною заявою, виходячи із ринкової вартості іпотечного майна, визначеної у Звіті ТОВ "Консалтингова компанія "Увекон" з експертної оцінки земельної ділянки станом на 17.05.2017 в сумі 11898500,00 грн. Доказів на спростування такої оцінки відповідач суду не подав, а відтак вказаний звіт обґрунтовано прийнятий судом як більш вірогідний доказ в підтвердження вартості іпотечного майна станом на дату звернення із даним позовом у відповідності до ст. 77 ГПК України та не суперечить вимогам ст. 6 Закон України "Про судовий збір".
Згідно зі ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Таким чином, перевіривши рішення суду першої інстанцій в частині розподілу судового збору, встановивши, що доводи апеляційної скарги про порушення і неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного судового рішення не знайшли свого підтвердження, колегія суддів доходить висновку про відсутність підстав для зміни чи скасування законного рішення місцевого господарського  суду.
В частині позовних вимог по суті спору рішення суду першої інстанції колегією суддів не переглядається на підставі ст. 269 ГПК України, оскільки не оскаржується в цій частині відповідачем.
Судові витрати за розгляд справи апеляційним судом належить покласти на скаржника в межах сплаченого судового збору при подачі апеляційної скарги відповідно до ст. 129 ГПК України.
Керуючись ст. 269, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст.ст. 276, 282 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд
ПОСТАНОВИВ:
1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Станіславська торгова компанія" залишити без задоволення.
2. Рішення Господарського суду міста Києва від 09.11.2022 у справі №  910/13550/20(909/70/18)  залишити без змін.
3. Матеріали справи №  910/13550/20(909/70/18) повернути Господарському суду міста Києва.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у строки, встановлені ст. 288 Господарського процесуального кодексу України.
Повний текст постанови складено та підписано 28.12.2022. 

Головуючий суддя                                                            С.В. Сотніков 

Судді                                                                                О.М. Остапенко

                                                                                В.О. Пантелієнко