ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/152/23 Справа № 199/8414/22 	  	Суддя у 1-й інстанції - МАШКІНА Н. В. Суддя у 2-й інстанції - Піскун  О. П.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

09 січня 2023 року                                                                м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Піскун О. П., розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження та апеляційну скаргу захисника Лисенка Станіслава Юрійовича на постанову Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 06 грудня 2022 року стосовно
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , 
у справі про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративне правопорушення (далі - КУпАП), 
       
       за участю:
       захисника                                        Лисенка С. Ю.
       особи, яка притягається до
       адміністративної відповідальності          ОСОБА_1 
       
ВСТАНОВИВ:
       Зміст оскарженого судового рішення. 
       Постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 06 грудня 2022 року ОСОБА_1 визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.
Згідно з постановою суду першої інстанції, 22.10.2022 року о 22-25 год. в м. Дніпро по вул. Кожем`яки, 9а, водій ОСОБА_1  керував транспортним засобом ВАЗ 21063, державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу Drager 6820 ARHK 0573, результат тесту № 2438 – позитивний, 1,67 ‰, чим порушено вимоги п. 2.9а ПДР України.  
       Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальненні доводи особи, яка її подала. 
       В клопотанні захисник просить поновити строк апеляційного оскарження, вважає, що він пропущений з поважних причин, оскільки 16 грудня 2022 року він шляхом направлення на електронну пошту суду першої інстанції направив апеляційну скаргу з додатками, в тому числі і з документами, які підтверджують його повноваження як захисника на участь в апеляційному суді. Однак, його апеляційна скарга була помилково повернута, як особі, яка не має права її подавити через відсутність повноважень на захист ОСОБА_1 в суді апеляційної інстанції.
       В апеляційній скарзі захисник просить постанову суду першої інстанції скасувати та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.
       В обґрунтування вимог апеляційної скарги посилається на те, що суд першої інстанції проігнорував доводи захисту, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, а лише знаходився в припаркованому автомобілі в якому хотів взяти речі. Зазначає, що відеозапис не є доказом у справі через його фрагментарність і на ньому не зафіксований рух автомобіля та його зупинення працівниками поліції. Також посилається на те, що під час оформлення матеріалів та проведення огляду водія на стан сп`яніння, ОСОБА_1 не було роз`яснено його права за ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України. Посилається на відсутність свідків під час проведення огляду. 
       Позиції учасників апеляційного процесу.        
       В судовому засіданні захисник та ОСОБА_1 підтримали клопотання про поновлення строку та апеляційну скаргу та з підстав, викладених у них, просили їх задовольнити, поновити строк апеляційного оскарження, постанову суду скасувати та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.
       Мотиви апеляційного суду.
Перевіривши клопотання захисника про поновлення строку апеляційного оскарження, суд апеляційної інстанції вважає його частково обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню, з огляду на таке. 
Відповідно до ч. 3 ст. 294 КУпАП апеляційна скарга подається до відповідного апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову. Місцевий суд протягом трьох днів надсилає апеляційну скаргу разом із справою у відповідний апеляційний суд.
21 грудня 2022 року до апеляційного суду з суду першої інстанції надійшли дані матеріали в яких містилась апеляційна скарга захисника Лисенка С. Ю. з додатками, а саме копією паспорта гр. ОСОБА_1 та копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю гр. ОСОБА_2 , інших додатків, зокрема документів на підтвердження повноважень адвоката Лисенка С. Ю. на надання правової допомоги ОСОБА_1 до апеляційного суду не були направлені.
За таких обставин, твердження захисника про незаконність ухвали Дніпровського апеляційного суду від 22 грудня 2022 року є безпідставними.
Водночас, як слідує з матеріалів, долучених до апеляційної скарги, захисник Лисенко С. Ю. 16.12.2022 подав першу апеляційну скаргу до суду першої інстанції, шляхом подання через електронну пошту з прикріпленими файлами, зокрема і повноваженнями захисника. 
Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що строк подання цієї апеляційної скарги пропущений не з вини захисника, пропущений строк не є значним та для забезпечення права ОСОБА_1 на оскарження постанови місцевого суду, тому апеляційний суд доходить висновку про задоволення клопотання захисника та поновлення строку апеляційного оскарження. 
       Суд апеляційної інстанції, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду, приходить до наступних висновків.
       Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти законне, обґрунтоване і вмотивоване рішення.
       Перевіривши постанову суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги захисника, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції дотримався вказаних вимог закону з огляду на наступне.
Висновок суду першої інстанції про доведення винуватості ОСОБА_1  у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є обґрунтованим та зроблений на підставі належного дослідження фактичних даних, які містяться в матеріалах справи, зокрема в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №148171 від 22.10.2022 року, що складений у відповідності до вимог ст. 256 КУпАП, зі змісту якого слідує, що 22.10.2022 року о 22-25 год. в м. Дніпро по вул. Кожем`яки, 9а, водій ОСОБА_1  керував транспортним засобом ВАЗ 21063, державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу Drager 6820 ARHK 0573, результат тесту № 2438 – позитивний, 1,67 ‰, чим порушено вимоги п. 2.9а ПДР України.  
З відеозапису з бодікамери працівників поліції, правильність викладення змісту якого перевірено судом апеляційної інстанції та з якого видно, що працівники поліції прямують зі свого автомобіля до автомобіля, з водійського сидіння якого вийшов ОСОБА_1 , йому пояснюють, що в нього не працювала фара та йому слід її полагодити зранку. На вимогу поліцейських він надав відповідні документи водія, при собі мав ключі від автомобіля. Факт керування транспортним засобом він не заперечував та на запитання працівників поліції чи буде він кудись їхати, повідомив, що вже приїхав додому. 
На вимогу поліцейських пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатору Drager погодився, не заперечував, що він не керував транспортним засобом, не пояснював, що вийшов з дому за документами та речами, які знаходились в автомобілі. Перед продуттям газоаналізатору водієм поліцейський здійснив контрольний продув, результат - 0,0. Дізнавшись результат свого тесту, який виявився позитивним, ОСОБА_1 пояснив, що вранці вживав алкоголь, зараз він припаркував автомобіль і більше нікуди їхати не збирається. Результат тесту не оспорював. 
На відеозаписі також зафіксовано, як ОСОБА_1 знаходиться за кермом автомобіля, а також виходить з місця водія і працівники поліції повідомили останньому підставу зупинки транспортного засобу, а саме непрацююча фара, яку він має полагодити зранку. 
       З такими висновками суду першої інстанції погоджується апеляційний суд, оскільки зазначені вище письмові докази, у своїй сукупності підтверджують винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП вчиненого за обставин, викладених у протоколі. 
Вищевикладені докази спростовують твердження захисника, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом. Крім того, спростовуються і доводи захисника, що автомобіль був припаркований і без заведеного двигуна, оскільки працівники поліції повідомили останньому підставу зупинки транспортного засобу, а саме непрацююча фара, що поліцейські не змогли б встановити за обставин про які вказує захисник.
       Визначення терміну “керування транспортним засобом” наведено, зокрема в п. 27 Пленуму ВСУ від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», за яким керування транспортним засобом - виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.
       Для притягнення до відповідальності за ст. 130 КпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись. 
       Керування транспортним засобом – це умисне виконання особою функцій водія шляхом вчинення технічних дій для приведення транспортного засобу в рух та зворушення з місця, а під час руху – для зміни напрямку руху та/чи швидкості транспортного засобу.
       Відповідно до п. 1.10 ПДР України, водій це особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії.
       Доводи захисника про відсутність свідків під час проведення поліцейськими огляду водія на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та руху транспортного засобу не вказують не неповноту судового розгляду або порушення процедури проведення огляду водія. 
       Відповідно до законодавчих змін, які були внесенні до статті 266 КУпАП, а саме частина друга статті викладена в такій редакції: «Огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення», відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення відповідальності за окремі правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху» № 1231-IX від 16.02.2021, який набрав чинності 17.03.2021.
       Так, матеріали справи про адміністративне правопорушення містять відеозапис з нагрудних камер працівників поліції на якому зафіксовано подія правопорушення, зафіксовані ознаки алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 , порядок проведення огляду та складення протоколу про адміністративне правопорушення. Таким чином, порушення вимог ч. 2 ст. 266 КУпАП, про які зазначає захисник в апеляційній скарзі, відсутні.
       Спростовуючи доводи апеляційної скарги захисника про не безперервність відеозапису з нагрудних камер працівників поліції, суд апеляційної інстанції зазначає, що на відеозаписі зафіксований початок спілкування поліцейських з ОСОБА_1 проведення огляду водія на стан сп`яніння, його поведінка та оформлення матеріалів, тобто всі обставини, які підлягають доказуванню в межах цієї категорії справ. Інші події, які передували до початку процедури огляду водія на стан сп`яніння та після, не мають доказового значення для справи та є неналежними доказами, у зв`язку з чим такі доводи захисника не є безумовною підставою для скасування постанови суду та закриття провадження у справі через відсутність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
       Твердження захисника про не роз`яснення працівниками поліції прав ОСОБА_1 , то такі доводи були спростовані в суді першої інстанції і з такими висновками погоджується апеляційний суд, зокрема ОСОБА_1 підписано протокол про адміністративне правопорушення, згідно якому йому були роз`яснені положення статті 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП. 
        ОСОБА_1 скористався своїм правом на надання професійної правової допомоги, його права в суді першої та апеляційної інстанції захищав адвокат. Також захисник не навів переконливих аргументів, як, на його думку, не роз`яснення прав вплинуло на висновок суду про перебування водія ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння та про наявність в його діях складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
       Під час дослідження матеріалів справи, зокрема відеозаписів події правопорушення, апеляційним судом не встановлено порушень вимог ст. 266 КУпАП, Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17.12.2008 року та Інструкцій, затверджених спільним наказом МОЗ і МВС № 1452/735 від 09.11.2015 року та наказом МВС України № 1395 від 07.11.2015 року, які мали б наслідок закриття провадження у справі.
       При розгляді справи судом першої інстанції порушень вимог статей 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.
       Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які були б підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, апеляційним переглядом не встановлено.
       Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд -
П О С Т А Н О В И В:
Клопотання захисника Лисенка Станіслава Юрійовича задовольнити та поновити строк апеляційного оскарження.
Апеляційну скаргу захисника Лисенка Станіслава Юрійовича залишити без задоволення. 
Постанову Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 06 грудня 2022 року стосовно  ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

       Суддя                                                                О. П. Піскун