КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М          У К Р А Ї Н И
 
28 грудня2022 року                                                                                   м. Київ
 
Унікальний номер справи № 754/4516/20
   Апеляційне провадження № 22-ц/824/13332/2022
 
Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого - Левенця Б.Б.,
 суддів - Борисової О.В., Ратнікової В.М., 
 за участю секретаря судового засідання - Гаврюшенко К.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Деснянського районного суду міста Києва від 04 жовтня 2022 року, ухвалене під головуванням судді Скрипки О.І., у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Київські Енергетичні Послуги», Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські Електромережі» про захист прав споживачів, відшкодування матеріальної та моральної шкоди,-
 
в с т а н о в и в :
 
У квітні 2020 року позивач звернувся до суду з позовом, у якому просив стягнути з відповідачів на свою користь 500 000,00 грн. моральної шкоди та 5 638,80 грн. матеріальної шкоди, а всього 505 638,80 грн. 
В обґрунтування позову зазначав, що у провадженні Деснянського районного суду м. Києва знаходилась цивільна справа № 754/2837/19 за його позовом до ПрАТ «ДТЕК Київські Електромережі» про захист прав споживача, відшкодування матеріальної та моральної шкоди, яка ухвалою суду від 05 березня 2020 року була залишена без розгляду за його заявою. Також в провадженні Деснянського районного суду м. Києва знаходилась цивільна справа № 754/155/20 за його позовною заявою до ТОВ «Київські Енергетичні Послуги» про захист прав споживача, відшкодування моральної шкоди, яка ухвалою суду від 07 квітня 2020 року була залишена без розгляду за його заявою. Предметом даних позовних заяв було оскарження суми, нарахованої до сплати за спожиту електроенергію.
Як зазначав позивач, у відповідачів були наявні копії ухвал суду про прийняття позовних заяв про захист прав споживача, відшкодування матеріальної та моральної шкоди до розгляду. Проте, в порушення п.п. 7.5, 7.11 ПРРЕЕ 10 лютого 2020 року було припинено подачу електроенергії до його квартири за адресою: АДРЕСА_1 . Такими протиправними діями відповідачів йому було завдано матеріальну шкоду, яка складається з необґрунтованого нарахування суми за спожиту електроенергію в загальному розмірі 5 487,53 грн., а також оплати за відновлення електропостачання в сумі 151,27 грн., а всього 5 638,80 грн. Крім того, протиправними діями відповідачів його моральному здоров`ю спричинено значної шкоди, тому що кілька днів він, інвалід війни, учасник бойових дій, був вимушений прожити в умовах, коли його життя було перенасичене негативними емоціями, психічними переживаннями. Внаслідок протиправних дій відповідачів він зазнав моральних втрат, які призвели до позбавлення його можливостей реалізації своїх звичок та бажань, які він міг би реалізувати, не витрачаючи часу на підготовку заяв, звернень, скарг та судового позову. Розмір завданої моральної шкоди він оцінює у розмірі 500 000,00 грн. (т. 1 а.с. 1-5).
У червні 2020 року представник ТОВ «Київські Енергетичні Послуги» Ткач І.М. подала до суду відзив на позовну заяву, у якому просила відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Зазначала, що відповідач діяв відповідно до вимог чинного законодавства та жодним чином не порушив права та інтереси споживача. Припинення постачання електричної енергії сталось виключно через порушення позивачем вимог ПРРЕЕ та несвоєчасної оплати за спожиту електричну енергію.
Вказувала, що за 2019 рік позивачем було здійснено всього три оплати за спожиту електричну енергію на загальну суму 625 грн., у той час коли нараховано було 4 122,24 грн. 19 грудня 2019 року позивачу було направлено попередження про припинення постачання електроенергії, яке 21 грудня 2019 року було вручено. Також, про наявність та причини виникнення заборгованості, а також про направлене попередження відповідач повідомив позивача листом від 14 січня 2020 року № 25/4/12/М-1096. У зв`язку з тим, що у вказаний у попередженні про відключення строк заборгованість не була оплачена, електропостачання 10 лютого 2020 року було припинено. Після оплати заборгованості та витрат на повторне підключення електроустановки 12 лютого 2020 року було відновлено електроживлення електроустановки споживача. Щодо посилань позивача на порушення п. 7.11 ПРРЕЕ, то представник відповідача зауважила, що відповідно до вказаного пункту наявна чітка вимога щодо того, яким чином має подаватись така ухвала. Споживач має до моменту відключення надати ухвалу про відкриття провадження. Тобто, єдина підстава, передбачена ПРРЕЕ для не здійснення припинення є надання виключно особисто споживачем ухвали, а не наявність будь-якої справи як такої. В той же час, позивач до відповідача з цього приводу не звертався, ухвалу про відкриття провадження не надавав, а тому аргументи, що відповідач знав про наявність судового спору і не мав права припиняти постачання електричної енергії є таким, що суперечить вимогам ПРРЕЕ.
Представник відповідача заперечила і щодо стягнення матеріальної шкоди, вказуючи на правомірність дій відповідача. Сума, яку зазначає позивач, як матеріальні збитки  є виключно вартістю спожитої електричної енергії. Крім того, на її думку, позивачем не доведена наявність причинно-наслідкового зв`язку між діями відповідача та заподіяною йому шкодою, а також не надано жодних доводів правомірності майнових вимог позивача, а тому його позовні вимоги щодо відшкодування матеріальної шкоди та моральної шкоди є безпідставними та неправомірними в зв`язку із недоведеністю їх позивачем та не підлягають задоволенню (т. 1 а.с. 38-43).
У липні 2020 року відзив на позовну заяву подав представник ПрАТ «ДТЕК Київські Електромережі» Халимон С.В., у якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Посилався на те, що здійснивши відключення від електроживлення помешкання позивача за зверненням ТОВ «Київські Енергетичні Послуги», відповідач діяв відповідно до вимог чинного законодавства у сфері електроенергетики та не порушував права позивача, як споживача електричної енергії, що свідчить про необґрунтованість та безпідставність позову.
Зазначав, що ТОВ «Київські Енергетичні Послуги» було направлено на електронну пошту ПрАТ «ДТЕК Київські Електромережі» реєстр споживачів для обмеження/припинення електроживлення за заборгованість за спожиту електричну енергію за 29 січня 2020 року, серед яких був позивач. У зв`язку із заборгованістю за спожиту енергію 10 лютого 2020 року фахівцями ПрАТ «ДТЕК Київські Електромережі» помешкання позивача було відключено від електроживлення. 12 лютого 2020 року у зв`язку з оплатою заборгованості та витрат на повторне підключення електропостачання помешкання позивача було відновлене. Отже, відповідач відключивши позивача від електроживлення діяв відповідно до вимог чинного законодавства у сфері електроенергетики та не порушував прав позивача.
Звертав увагу на те, що п. 7.11 ПРРЕЕ стосується виключно судових спорів щодо порушення споживачем цих Правил та/або умов договорів, наявність яких передбачена цими Правилами. При цьому позов ОСОБА_1 до ПрАТ «ДТЕК Київські Електромережі» у справі № 754/2837/19 про захист прав споживачів обґрунтованими порушеннями з боку відповідача як оператора системи розподілу, а не споживача. Крім того, даний пункт ПРРЕЕ покладає саме на споживача обов`язок надання відповідної ухвали суду про прийняття позовної заяви до розгляду до моменту відключення. У той же час, відповідні ухвали про відкриття провадження у справі № 754/2837/19 та у справі № 754/155/20 позивач відповідачу взагалі не направляв, тим самим позивач не виконав умови п. 7.11 ПРРЕЕ. Таким чином, припинення постачання електричної енергії, що мало місце 10 лютого 2020 року, є таким, що не суперечить вимогам п. 7.11 ПРРЕЕ.
Посилаючись на викладене, представник відповідача вважає, що ПрАТ «ДТЕК Київські Електромережі» діяло відповідно до вимог чинного законодавства, а припинення постачання електричної енергії сталося виключно через несвоєчасну оплату за спожиту електричну енергію. Позивачем жодним чином не доведено порушення відповідачем його законних прав та/або інтересів, позовні вимоги є безпідставними та неправомірними в зв`язку із недоведеністю їх позивачем (т. 1 а.с. 64-71).
Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 04 жовтня 2022 року у задоволенні вказаного позову відмовлено (т. 1 а.с. 173-181).
Не погодившись з рішенням районного суду, 16 листопада 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, у якій просив скасувати рішення суду та прийняти рішення про задоволення позовної заяви, апеляційну скаргу розглянути за його відсутності (т. 1 а.с. 185).
В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначав, що 23 грудня 2019 року він звертався до керівника ТОВ «Київські Енергетичні Послуги» з заявою, в якій вказав, що як споживач електричної енергії, інвалід війни звернувся до суду з позовом про захист прав споживача, відшкодування матеріальної та моральної шкоди. У своїй заяві від 23 грудня 2019 року позивач пропонував не припиняти постачання електричної енергії до його квартири до вирішення спору в судовому порядку. 14 січня 2020 року позивач отримав лист від ТОВ «Київські Енергетичні Послуги», в якому вказувалось, що крім того, за його зверненням до особового рахунка № НОМЕР_1 внесено інформацію стосовно неприпинення електропостачання з метою вирішення спірного питання стосовно наявної заборгованості. Проте вказана обставина судом першої інстанції не була врахована, тому судом неповно встановлено обставини справи, порушено норми матеріального та процесуального права.
12 грудня 2022 року до суду надійшли відзиви від відповідачів ТОВ «Київські Енергетичні Послуги» та ПрАТ «ДТЕК Київські Електромережі», у яких вони просили залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду залишити без змін (т. 1 а.с. 209-231, 238-248).
 
У судовому засіданні представник ТОВ «Київські Енергетичні Послуги» адвокат Жовтун О.В., представник ПрАТ «ДТЕК Київські Електромережі» адвокат Халимон С.В. заперечували проти задоволення скарги і просили її відхилити.
Позивач ОСОБА_1 до суду неприбув, прочас тамісце розгляду справи був сповіщений повідомленням на поштову адресу, на зазначену ним адресу електронної пошти із забезпеченням технічної фіксації таких повідомлень, тобто належним чином, про що у справі є докази, 26 грудня 2022 року до апеляційного суду електронною поштою надійшла заява в якій апелянт ОСОБА_1 підтримав апеляційну скаргу і просив її задовольнити, розгляд справи провести за його відсутності (т. 1 а.с. 205-208, 232-237, 249).
Виходячи з положень ст. 13 ЦПК України кожна сторона розпоряджається своїми правами на власний розсуд, у т.ч. правом визначити свою участь в тому чи іншому судовому засіданні. Явка до суду апеляційної інстанції не є обов`язковою.
Поряд з цим, Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) неодноразово наголошував, що національні суди мають організовувати судові провадження таким чином, щоб забезпечити їх ефективність та відсутність затримок (див. рішення ЄСПЛ від 02.12.2010 у справі «Шульга проти України», № 16652/04). 
Зважаючи на вимоги ч.ч. 9, 11 ст. 128, ч. 5 ст. 130, ч. 2 ст. 372 ЦПК України колегія суддів визнала повідомлення належним, а неявку такою, що не перешкоджає апеляційному розглядові справи.
 
Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду, колегія суддів дійшла висновку, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
 
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, позивач ОСОБА_1 є споживачем електричної енергії за адресою: АДРЕСА_1 , та за даною адресою відкрито особовий рахунок побутового споживача електроенергії №  НОМЕР_1 .
З 01 січня 2019 року відповідно до Закону України «Про ринок електричної енергії» енергопослуги побутовим споживачам у м. Києві надають дві компанії, а саме: ПрАТ «ДТЕК Київські Електромережі» (оператор системи розподілу) та ТОВ «Київські Енергетичні Послуги»(компанія-постачальник).
За адресою: АДРЕСА_1 розрахунки з 01 січня 2019 року проводяться з ТОВ «Київські Енергетичні Послуги» з показників електролічильника (т. 1 а.с. 10-11).
19 грудня 2019 року ТОВ «Київські Енергетичні Послуги» на адресу позивача було направлено попередження про припинення постачання електричної енергії за наведеною адресою, яке було вручене 21 грудня 2019 року про що свідчить відмітка про вручення поштового відправлення (т. 1 а.с. 45). 
У відповіді ТОВ «Київські Енергетичні Послуги» від 14 січня 2020 року на звернення позивача зазначено, що у період з 01 січня 2019 року по 01 січня 2020 року ним спожито 4002 кВт, з урахуванням трьох оплат на загальну суму 625,00 грн. заборгованість станом на 01 січня 2020 року становить 5027,76 грн. - 625,00 грн. = 4402,76 грн. 
Крім того, за його зверненням до особового рахунка № НОМЕР_1 внесено інформацію стосовно неприпинення електропостачання з метою вирішення спірного питання стосовно наявної заборгованості (т. 1 а.с. 10-11).
З рахунку за електроенергію ТОВ «Київські Енергетичні Послуги» № 17355171 від 06 лютого 2020 року вбачається, що станом на 01 січня 2020 року за адресою: АДРЕСА_1 заборгованість за електроенергію становила 4402,76 грн. (т. 1 а.с. 16).
З рахунку за електроенергію ТОВ «Київські Енергетичні Послуги» № 17688187 від 10 лютого 2020 року вбачається, що станом на 01 січня 2020 року заборгованість за електроенергію становила 3497,24 грн. (т. 1 а.с. 13).
З рахунку за електроенергію ПрАТ «ДТЕК Київські Електромережі» від 10 лютого 2020 року станом на 01 січня 2020 року заборгованість за електроенергію становила 1845,35 грн. (т. 1 а.с. 13).
Згідно з повідомленням про відключення побутового споживача від 10 лютого 2020 року ОСОБА_1 повідомлено, що компанією ПрАТ «ДТЕК Київські Електромережі» припинено подачу електроенергії у його домоволодіння (квартиру) за адресою: АДРЕСА_1 зособовим рахунком № НОМЕР_1 з причини заборгованості перед постачальником електропослуг (т. 1 а.с. 12, 79).
10 лютого 2020 року ОСОБА_1 оплатив наявну заборгованість за спожиту електроенергію (т. 1 а.с. 14-15).
12 лютого 2020 року було підключено до клемника лічильника фазний провід споживача ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 у зв`язку зі сплатою боргу (т. 1 а.с. 80).
У акті звіряння № 1/12020305612 від 20 лютого 2020 року, який підписаний ОСОБА_1 та ТОВ «Київські Енергетичні Послуги», сторони згодні з тим, що з 01 січня 2019 року по 12 лютого 2020 року споживач всього спожив електроенергії 3744 кВтг на суму 5250,18 грн., а сплатив за допомогою пільг 783,00 грн. та через банк 4467,20 грн. Сальдо споживача на 20 лютого 2020 року становить мінус 0,02 грн.(т. 1 а.с. 17).
 
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.
До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.
Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами (частина третя статті 714 ЦК України).
Регулювання взаємовідносин, які виникають під час купівлі-продажу електричної енергії між електропостачальником (електропостачальниками) та споживачем (для власного споживання), а також їх взаємовідносин з іншими учасниками роздрібного ринку електричної енергії, здійснюється Правилами роздрібного ринку електричної енергії (ПРРЕЕ), які затверджені постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14 березня 2018 року № 312.
Згідно з пп. 2 п. 5.5.5. Правил (тут і далі - у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) споживач електричної енергії зобов`язаний сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів.
Згідно з пп.6 п. 5.1.1 Правил оператор системи має право: тимчасово припиняти розподіл (передачу) електричної енергії, обмежувати обсяг розподілу (передачі) електричної енергії або відключати споживача від мережі без його згоди у випадках та порядку, передбачених цими Правилами та Кодексом систем розподілу, зокрема у зв`язку із заборгованістю споживача за договором про користування електричною енергією та/або договором про постачання електричної енергії, які продовжують свою дію в частині регулювання відносин сторін щодо заборгованості (переплати) за цими договорами, нарахування пені, неустойки, обмеження та припинення постачання електричної енергії тощо.
У п. 5.2.1. Правил передбачено, що електропостачальник має право: на своєчасне та в повному обсязі отримання коштів за продану електричну енергію відповідно до укладених договорів; звертатися до оператора системи щодо відключення (обмеження) електроживлення споживача у випадках, визначених цими Правилами, крім випадків постачання вразливим споживачам, визначених Кабінетом Міністрів України.
Розділом VII Правил визначено умови та порядок припинення та відновлення постачання електричної енергії споживачу.
Так, згідно з п. 7.1. Правил електрична енергія споживачу, який не допускає порушень своїх договірних зобов`язань перед оператором системи передачі та/або оператором системи розподілу та електропостачальником, постачається безперервно, крім випадків, передбачених умовами договорів, укладених споживачами з електропостачальником та оператором системи, та нормативно-правовими актами, у тому числі цими Правилами.
Пунктом 7.5. Правил передбачено, що припинення повністю або частково постачання електричної енергії споживачу здійснюється:
1) оператором системи за умови попередження споживача не пізніше ніж за 5 робочих днів до дня відключення у разі: заборгованості за надані послуги з розподілу (передачі) електричної енергії відповідно до умов договору з оператором системи;
2) електропостачальником за умови попередження споживача не пізніше ніж за 10 робочих днів до дня відключення у разі: заборгованості з оплати за спожиту електричну енергію відповідно до умов договору з електропостачальником.
Відповідно до п. 7.11. Правил на період розгляду судом спірних питань щодо порушення споживачем цих Правил та/або умов договорів, наявність яких передбачена цими Правилами, припинення електропостачання такого споживача, пов`язане з оскаржуваним фактом порушення, не здійснюється за умови своєчасного надання споживачем до моменту відключення відповідної ухвали суду про прийняття позовної заяви до розгляду. Відкриття провадження у справі після факту відключення споживача є підставою для відновлення електропостачання.
 
Як було встановлено, у період з 01 січня 2019 року по 01 січня 2020 рокуу позивача виникла заборгованість за спожиту електроенергію. 19 грудня 2019 року ТОВ «Київські Енергетичні Послуги» на адресу позивача було направлено попередження про припинення постачання електроенергії у зв`язку з наявною заборгованістю. 10 лютого 2020 року було припинено подачу електроенергії у квартиру ОСОБА_1 , останній погасив наявну заборгованість за спожиту електроенергію та 12 лютого 2020 року подачу електроенергії було відновлено (т. 1 а.с. 14-15).
В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на порушення відповідачами п.п. 7.5, 7.11 Правил при відключенні його від електропостачання, оскільки у провадженні Деснянського районного суду м. Києва знаходилась цивільна справа № 754/2837/19 за його позовом до ПрАТ «ДТЕК Київські Електромережі» про захист прав споживача, відшкодування матеріальної та моральної шкоди, яка ухвалою суду від 05 березня 2020 року була залишена без розгляду за його заявою. Також в провадженні Деснянського районного суду м. Києва знаходилась цивільна справа № 754/155/20 за його позовною заявою до ТОВ «Київські Енергетичні Послуги» про захист прав споживача, відшкодування моральної шкоди, яка ухвалою суду від 07 квітня 2020 року була залишена без розгляду за його заявою. Предметом даних позовних заяв було оскарження суми, нарахованої до сплати за спожиту електроенергію. 
Разом з тим, такі доводи позивача є необґрунтованими, зважаючи на те, що згідно з п. 7.11. Правил припинення електропостачання не здійснюється на період розгляду судом спірних питань щодо порушення споживачем цих Правил та/або умов договорів, натомість позивач посилався на ініційовані ним судові справи, пов`язані з порушенням електропостачальником прав споживача щодо нарахування боргу за спожиту електроенергію.
При цьому, позивачем не надано доказів направлення відповідачам ухвал про відкриття провадження у вказаних справах до відключення енергопостачання і після нього, при цьому, п. 7.11. Правил покладає саме на споживача обов`язок надання відповідної ухвали суду про прийняття позовної заяви до розгляду до моменту відключення. 
Таким чином, дії відповідачів щодо припинення постачання електричної енергії до квартири позивача 10 лютого 2020 року з підстав наявної заборгованості, не суперечать вищенаведеним вимогам п. 7.11 Правил.
В апеляційній скарзі, як на підставу для скасування рішення суду, позивач посилався на те, що суд першої інстанції не врахував тієї обставини, що у листі ТОВ «Київські Енергетичні Послуги» від 14 січня 2020 року було вказано, що за його зверненням до особового рахунка №  НОМЕР_1 внесено інформацію стосовно неприпинення електропостачання з метою вирішення спірного питання стосовно наявної заборгованості. 
Проте позивачем не надано доказів вирішення спірного питання стосовно наявної заборгованості між сторонами до припинення постачання до його квартири електричної енергії, тобто до 10 лютого 2020 року. 
Натомість матеріалами справи підтверджено, що станом на 01 січня 2020 року у позивача була наявна заборгованість за електроенергію перед ТОВ «Київські Енергетичні Послуги» у розмірі 3497,24 грн. та перед ПрАТ «ДТЕК Київські Електромережі» у розмірі 1845,35 грн. (т. 1 а.с. 13).
Вказану заборгованість позивач погасив 10 лютого 2020 року, тобто після відключення його квартири від електропостачання.
Отже, апеляційний суд відхилив вищенаведені доводи апеляційної скарги, враховуючи, що припинення постачання електричної енергії було здійснено у зв`язку з наявною заборгованістю за надані послуги з розподілу (передачі) електричної енергії, про що було завчасно попереджено позивача, а тому відповідачами дотримано вимоги п. 7.5. Правил.
Звертаючись з позовом ОСОБА_1 просив стягнути з відповідачів на свою користь 500 000,00 грн. моральної шкоди та 5 638,80 грн. матеріальної шкоди, що фактично є сумою коштів, сплачених позивачем за спожиту електроенергію.
Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Отже, для настання відповідальності за вказаними нормами, необхідно наявність вини особи, яка її завдала.
Відповідно до положень ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Оскільки позивачем не доведено порушення його прав відповідачами, та відповідно не встановлено наявність протиправних дій чи бездіяльності відповідачів, правильним є висновок районного суду, що відсутні правові підстави для задоволення вимог позивача про стягнення матеріальної та моральної шкоди.
Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Таким чином, апеляційний суд дійшов висновку, що оскаржуване рішення районного суду не підлягає скасуванню.
 
Керуючись ст. 367, ст. 374, ст. 375, ст.ст. 381-384 ЦПК України,-
 
п о с т а н о в и в :
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення Деснянського районного суду міста Києва від 04 жовтня 2022 року- залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Дата складання повного судового рішення - 29 грудня 2022 року.

Судді Київського апеляційного суду:                                         Б.Б. Левенець

                                                                                                         О.В. Борисова

В.М. Ратнікова