РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 лютого 2023 року 
м. Рівне

Справа № 568/803/22
Провадження № 22-ц/4815/201/23

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого судді: Гордійчук С.О.,
суддів: Боймиструка С.В., Хилевича С.В.,

учасники справи: 
позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Рівнегаз збут»,
відповідач:  ОСОБА_1 ,

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження в м. Рівне апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Рівнегаз збут», ОСОБА_1 на рішення Радивилівського районного суду Рівненської області від 31 жовтня 2022 року, ухвалене в складі судді Делалової О.М., повний текст якого складено 07 листопада 2022 року у справі № 568/803/22,

в с т а н о в и в :

У липні 2022 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Рівнегаз збут» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за поставлений природний газ.
Позов мотивований тим, що постачання природного газу споживачу ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , здійснюється ТОВ "Рівнегаз збут" на умовах типового договору постачання природного газу побутовим споживачам. Згода ОСОБА_1 про приєднання до умов договору підтверджується підписаною 02.02.2016 року заявою – приєднання.
Позивач свої зобов`язання виконав у повному обсязі та надав відповідачу послуги з розподілу природного газу, однак відповідач взяті на себе зобов`язання не виконав та не сплатив в повному обсязі заборгованість за надані послуги за період з 01 грудня 2021 року по 30 квітня 2022 року яка становить 4111,43 грн. 
Просив суд про задоволення позовних вимог.
Рішенням Радивилівського районного суду Рівненської області від 31 жовтня 2022 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Рівнегаз збут» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за поставлений природний газ задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ "Рівнегаз збут" заборгованість за поставлений природний газ в розмірі 2709,37 грн. В іншій частині позову відмовлено.
Судовий збір сплачений позивачем у розмірі 1634,94 грн. компенсовано за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції позивач посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить його скасувати та ухвалити нове рішення яким позовні вимоги задовольнити.
Апеляційна скаргу мотивована тим, що судом самостійно змінено підставу позовних вимог в частині визначення періоду виникнення заборгованості та стягнуто заборгованість за період з 01.07.2019 року по 30.11.2021 року, яка на особовому рахунку № НОМЕР_1 станом на 27.07.2022 не обліковувалася та до стягнення товариством не заявлялась.
Окрім того, не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції відповідач посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить його скасувати та ухвалити нове рішення яким в задоволені позовних вимог відмовити. Вказує, що не погоджується з обсягом нарахованого їй природного газу.
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 - позивач вказує, що рішення суду слід скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.
У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Згідно з ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Враховуючи викладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
Згідно із ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Апеляційні скарги підлягають задоволенню частково з таких підстав.
Статтею 352 ЦПК України передбачено, що підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права. 
Відповідно до частин 1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Таким вимогам судове рішення не відповідає.
Звертаючись до суду з позовом, товариство просило суд стягнути заборгованість за надані послуги з газопостачання у розмірі 4111,43 грн., що утворилась за період з 01 грудня 2021 року по 30 квітня 2022 року.
Однак, суд першої інстанції, стягнувши заборгованність за надані послуги в межах трирічної позовної давності в розмірі 2709,37 грн (з липня 2019 року по липень 2022 року) вийшов за межі позовних вимог, оскільки позовні вимоги під час розгляду справи Товариство з обмеженою відповідальністю «Рівнегаз збут» не змінювало та не доповнювало.
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України).
Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, а також предмет та підстави позову, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів.
Суд не вправі змінювати заявлені позивачем вимоги, предмет та підстави позову.
Принцип диспозитивності цивільного судочинства покладає на суд обов`язок вирішувати лише ті питання, за вирішенням яких позивач звернувся до суду. Суд вирішує лише ті вимоги по суті спору, про вирішення яких клопочуть сторони, і за загальним правилом не повинен виходити за межі цих вимог.
Тобто суд зв`язаний предметом і обсягом заявлених вимог.
Приписами частини другої ст. 264 ЦПК України встановлено, що при ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.
Отже, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав стягнути заборгованість за газопостачання в межах строку трирічної позовної давності, починаючи з липня 2019 року.
Разом з тим, установлено, що постачання природного газу споживачу ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , здійснюється ТОВ «Рівнегаз збут» на підставі укладеного з ОСОБА_1 . Типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015р. №2498 та Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015р. №2494.
ОСОБА_1 приєдналася до Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, і як споживач послуг з постачання природного газу до будинку за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується підписаною 02.02.2016 року заявою – приєднання.
ТОВ «Рівнегаз збут» є постачальником природного газу зі спеціальними обов`язками відповідно до Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу (відносини у перехідний період), затвердженого постановою КМУ від 01.10.2015 року №758 та відповідно до Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу, затвердженого постановою КМУ від 22.03.2017 року №187 та надає послуги з постачання природного газу побутовим споживачам.
Відповідно до ч. 1 ст. 714 Цивільного кодексу України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.
Згідно п.1 ч.1 ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору про надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений п. 5 ч.3 ст. 20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.
Відповідно до загальних умов виконання зобов`язання, установлених ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства.
Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов`язань.
Стаття 76 ЦПК України визначає що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно з ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Стаття 81 ЦПК України визначає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Встановлено, що за період з 01 грудня 2021 року по 30 квітня 2022 року за спожитий газ позивачем нараховано 5608,98 грн, та сплачено відповідачем 5241,99 грн. Отже, сума основного боргу відповідача перед позивачем за спірний період складає 366,99 грн.
Таким чином, позивач не довів наявність заборгованості за спожитий газ у сумі 3744,44 грн.
Враховуючи, що ОСОБА_1 здійснювала оплату за спожитий природний газ з 01 грудня 2021 року по 30 квітня 2022 року не в повному обсязі, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожитий природний газ у розмірі 366,99 грн.
При цьому, як убачається з матеріалів справи, позивач безпідставно зараховував сплачені позивачем кошти за період з 01 грудня 2021 року по 30 квітня 2022 року на погашення суми заборгованості, що утворилась до 01 грудня 2021 року, а не на оплату поточних платежів.
Будь-які докази проте, що сплаченні позивачем платежі за спірний період, сплачені на погашення заборгованості, а не на оплату поточного споживання послуг в матеріалах справи відсутні. 
Вимоги про стягнення заборгованості що утворилась до 01 грудня 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Рівнегаз збут» не заявляло.
Суд першої інстанції на зазначені вимоги закону та практики його застосування уваги не звернув, у зв`язку з чим допустив порушення норм матеріального та процесуального права, за наведеного апеляційний суд вважає за необхідне рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про часткове задоволення позовних вимог з наведених вище підстав.
Доводи ОСОБА_1 щодо неправомірності нарахованих обсягів природного газу не заслуговують на увагу, оскільки ТОВ «Рівнегаз Збут»» отримує дані щодо обсягів споживання побутовими споживачами природного газу від АТ «Рівнегаз», тому позивач як постачальник зобов`язаний здійснювати відповідне визначення вартості вказаного оператором ГРМ об`єму газу та зазначати його в рахунках на оплату. Крім того, ТОВ «Рівнегаз Збут» не отримує дані щодо обсягів споживання природного газу побутовими споживачами безпосередньо від побутових споживачів, а отримує їх лише опосередковано, тобто через АТ «Рівнегаз». Тому за відсутності належних і допустимих доказів щодо неправомірності нарахованих обсягів природного газу Оператором ГРМ, всі дані щодо обсягів споживання природного газу є правомірними.
Відповідно до постанови Верховного Суду від 08.08.2018 року у справі 296/6536/17, дії постачальника не можуть вважатися такими, що порушували права та інтереси споживачів, в частині неправильного обліку природного газу, до моменту поки не буде визнано протиправними відповідні дії оператора ГРМ, на якого законодавство в імперативному порядку покладено обов`язок здійснення обліку природного газу за об`єктами споживання побутових споживачів.
Згідно ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Відповідно до частин першої, другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (частина шоста статті 141 ЦПК України).
Оскільки відповідач звільнений від сплати судового збору, то судовий збір у розмірі 221,30 грн. за подання позовної заяви та подання апеляційної скарги в розмірі 331,96 грн. підлягає компенсації за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Керуючись ст.ст. 367, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :
Апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Рівнегаз збут», ОСОБА_1 задовольни частково.
Рішення Радивилівського районного суду Рівненської області від 31 жовтня 2022 року скасувати.
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Рівнегаз збут» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за поставлений природний газ задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Рівнегаз збут» заборгованості за поставлений природний газ у розмірі 366 (триста шістдесят шість) гривень 99 копійок.
Компенсувати Товариству з обмеженою відповідальністю «Рівнегаз збут» за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, витрати зі сплати судового збору у розмірі 553 (п`ятсот п`ятдесят три ) гривні 26 копійок
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і оскарженню в касаційному порядку до Верховного Суду не підлягає, крім випадків передбачених п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.
Повний текст постанови складений 23 лютого 2023 року.

Головуючий :                                                         Гордійчук С.О.

Судді :                                                                        Боймиструк С.В.

                                                                               Хилевич С.В.