ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 січня 2023 року	Львів	Справа № 460/27166/22 пров. № А/857/16730/22	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі :    
головуючого судді                                       Большакової О.О.,
суддів                                                            Качмара В.Я., Гінди О.М.
з участю секретаря судового засідання     Гриньків І.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові адміністративну справу за позовом Департаменту соціальної політики Рівненської міської ради до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Рівненській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_1 про визнання протиправною та скасування постанови за апеляційною скаргою Департаменту соціальної політики Рівненської міської ради на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 20 жовтня 2022 року (суддя першої інстанції Нор У.М., м. Рівне)
В С Т А Н О В И В :

У вересні 2022 року Департамент соціальної політики Рівненської міської ради звернувся до суду з позовом до Департаменту соціальної політики Рівненської міської ради до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Рівненській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_1 про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу від 22.08.2022, винесеної заступником начальника відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Рівненській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Ковалем Я.М. у виконавчому провадженні №69083116.
Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 20 жовтня 2022 року у задоволенні позову було відмовлено. 
Із таким судовим рішенням не погодився позивач та подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, просить його скасувати та прийняти нове про задоволення позовних вимог. В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що на виконання рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 25.11.2020 у справі №460/4677/20 та постанови про відкриття виконавчого провадження від 24.05.2022, 14.07.2022 було проведено засідання комісії для розгляду питань, пов`язаних з встановленням статусу згідно законів України та розгляду спірних питань, на якому було переглянуто рішення комісії від 28.03.2018. Під час засідання комісії було повторно досліджено та опрацьовано документи, подані до заяви від 07.02.2020 з врахуванням правової оцінки викладеної у рішенні суду по справі №460/4677/20 від 25.11.2020, що підтверджується протоколом №105 від 14.07.2022. Отже, рішення суду по справі №460/4677/20 від 25.11.2020 виконано у повному обсязі, про що ОСОБА_1 був повідомлений листом №08-342 від 25.01.2021 та №К-1070 від 15.07.2022. Отже, підстав для винесення постанови про накладення штрафу від 22.08.2022 у виконавчому провадженні №69083116 не було, тому позов підлягає до задоволення. 
Третя особа ОСОБА_1 подав відзив на апеляційну скаргу, у якому заперечує проти задоволення апеляційної скарги та просить суд залишити рішення суду першої інстанції без змін, з мотивів аналогічних тим, що викладені судом першої інстанції в оскаржуваному судовому рішенні.
Учасники справи у судове засідання не з`явились, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду справи. 
Так, представник позивача був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду шляхом надіслання повідомлення на номер телефону, зазначений ним у матеріалах справи, вказане повідомлення прийняте ним 27.12.2022 о 09:50 год, що підтверджено телефонограмою. Крім того, позивач був повідомлений шляхом надіслання судової повістки на офіційну електронну адресу, зазначену в апеляційній скарзі, судова повістка одержана позивачем 27.12.2022, що підтверджено звітом про доставку електронного листа.
Відповідач був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду шляхом надіслання судової повістки до його Електронного кабінету, судова повістка доставлена до Електронного кабінету відповідача 26.12.2022 о 18:338 год, що підтверджено довідкою про доставку електронного листа.
Третя особа ОСОБА_1 був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду шляхом надіслання повідомлення на номер телефону, зазначений ним у матеріалах справи, вказане повідомлення прийняте ним 27.12.2022 о 15:40 год, що підтверджено телефонограмою. 
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши письмові докази, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що рішенням Рівненського окружного адміністративного суду у справі №460/4677/20 від 25.11.2020 визнано протиправними дії управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Рівненської міської ради щодо відмови в перегляді рішення комісії для розгляду питань, пов`язаних з встановленням статусу згідно законів України та розгляду спірних питань від 28.03.2020 (протокол № 1466.2 від 28.03.2018). Зобов`язано Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Рівненської міської ради на підставі поданих ОСОБА_1 із заявою від 07.02.2020 документів переглянути рішення комісії для розгляду питань, пов`язаних з встановленням статусу згідно законів України та розгляду спірних питань від 28.03.2018 (протокол № 1466.2 від 28.03.2018) про відмову в наданні ОСОБА_1 статусу особи з інвалідністю внаслідок захворювання, пов`язаного з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, та прийняти відповідне рішення з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні. 
На виконання вказаного рішення суду 21.01.2021 було проведено засідання комісії для розгляду питань, пов`язаних з встановленням статусу згідно законів України та розгляду спірних питань, на якому було переглянуто рішення комісії від 28.03.2018 (протокол №1466.2). Під час засідання комісії було повторно досліджено та опрацьовано документи, подані до заяви від 07.02.2020 року, що підтверджується протоколом №1677 від 21.01.2021 року. Рішення комісії оформлене протоколом №1677 від 21.01.2021.
12.01.2021 у вказаній адміністративній справі видано виконавчий лист.
На виконання вказаного рішення суду та постанови про відкриття виконавчого провадження від 24.05.2022 року, 14.07.2022 було проведено засідання комісії для розгляду питань, пов`язаних з встановленням статусу згідно законів України та розгляду спірних питань, на якому було переглянуто рішення комісії від 28.03.2018 (протокол №1466.2). Під час засідання комісії було повторно досліджено та опрацьовано документи, подані до заяви від 07.02.2020 року з врахуванням правової оцінки викладеної у рішенні суду по справі № 460/4677/20 від 25.11.2020 року, що підтверджується протоколом №105 від 14.07.2022 року.
Згідно протоколом №105 від 14.07.2022 доказів, які б свідчили про залучення позивача до формувань Цивільної оборони для ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС достатніх підстав для набуття статусу інваліда війни з підстав, встановлених п.9 ч.2 ст. 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» немає. Документи, які ОСОБА_1 долучив до своєї заяви, щодо набуття статусу інваліда війни належним чином підтверджують його статус учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та настання інвалідності у зв`язку з тим, що він брав участь у таких заходах. Утім, належного документального підтвердження своєї безпосередньої участі (або ж участі як працівника тресту «Рівнешляхбуд») у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи саме в складі формувань Цивільної оборони ОСОБА_1 не надав.
01.08.2022 на адресу Департаменту соціальної політики Рівненської міської ради надійшла відповідь від Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Рівненській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) на лист від 18 липня 2022 року з відмовою закінчити виконавче провадження ВП №69083116.
22.08.2022 заступником начальника Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Рівненській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) Ковалем Я.М. винесено постанову про накладення штрафу (в розмірі 10 200,00 грн) ВП №69083116, (одержана 26.08.2022).
Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що Департамент соціальної політики Рівненської міської ради не виконав рішення суду №460/4677/20 від 25.11.2020 у повному обсязі, оскільки засідання комісії для розгляду питань, пов`язаних із встановленням статусу згідно Законів України та розгляду спірних питань від14.07.2022 прийняла рішення без урахування правової оцінки наданої судом у рішенні №460/4677/20 від 25.11.2020. Державним виконавцем вчинялися всі необхідні дії з метою примусового виконання рішення суду №460/4677/20 від 25.11.2020., в т.ч. і шляхом накладення штрафу на боржника.
Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для скасування постанови про накладення штрафу від 22.08.2022 у виконавчому провадженні №69083116 з таких підстав. 
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню, у разі невиконання їх у добровільному порядку, регламентується Законом України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VІІІ (далі - Закон №1404-VІІІ).
Відповідно до статті 1 Закону №1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Частиною першою статті 13 Закону №1404-VIII передбачено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.
Згідно частини першої статті 18 Закону №1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Пунктом 16 частини третьої статті 18 цього ж Закону передбачено право виконавця під час здійснення виконавчого провадження накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом.
Порядок виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, врегульований ст.63 Закону №1404-VIII, за змістом частин першої-третьої якої за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.
У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.
Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.
У свою чергу, стаття 75 Закону України «Про виконавче провадження» встановлює відповідальність за невиконання рішення, що зобов`язує боржника вчинити певні дії, та рішення про поновлення на роботі.
Так, у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.
Накладення штрафу за невиконання рішення, що зобов`язує боржника до вчинення певних дій, є видом юридичної відповідальності боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання (виконати судове рішення).
Така відповідальність настає за умови коли судове рішення не виконано без поважних причин і в строк, встановлений державним виконавцем.
Із матеріалів справи видно, що підставою для прийняття спірної постанови про накладення на позивача штрафу слугувало невиконання у встановлений державним виконавцем строк рішення суду №460/4677/20 від 25.11.2020.
Встановлено, що 14.07.2022 було проведено засідання комісії для розгляду питань, пов`язаних з встановленням статусу згідно законів України та розгляду спірних питань, на якому було переглянуто рішення комісії від 28.03.2018 (протокол №1466.2). Під час засідання комісії було повторно досліджено та опрацьовано документи, подані до заяви від 07.02.2020 року.
Як вбачається з витягу з протоколу №105 від 14.07.2022 вирішено за відсутності довідки про безпосереднє залучення ОСОБА_1 до формувань Цивільної оборони для виконання робіт з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, та неможливості врахування показів свідків, беручи до уваги судову практику, відмовлено ОСОБА_1 у визначенні правового статусу «Особа з інвалідністю внаслідок війни» та видачі посвідчення «Особа з інвалідністю внаслідок війни».
Відповідно до вимог ст. 39 №1404-VІІІ виконавче провадження підлягає закінченню у разі, зокрема, фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.
Встановлено, що у заяві від 18.07.2022 адресованій державному виконавцю щодо необхідності закінчення виконавчого провадження №69083116, позивач наголошував на тому, що рішення суду №460/4677/20 від 25.11.2020 виконано у повному обсязі, позаяк Департамент соціальної політики Рівненської міської ради на підставі поданих ОСОБА_1 із заявою від 07.02.2020 документів переглянув рішення комісії для розгляду питань, пов`язаних з встановленням статусу згідно законів України та розгляду спірних питань від 28.03.2018 (протокол № 1466.2 від 28.03.2018) про відмову в наданні ОСОБА_1 статусу особи з інвалідністю внаслідок захворювання, пов`язаного з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, та прийняв відповідне рішення з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.
Однак, як правильно зауважив суд першої інстанції, наведені позивачем обставини не свідчать про факт виконання рішення суду. 
Так, у рішенні Рівненського окружного адміністративного суду у справі №460/4677/20 від 25.11.2020 зазначено, що «…оцінюючи досліджені докази, суд вважає, що додатково надані ОСОБА_1 до заяви від 07.02.2020 письмові докази підтверджують його участь в ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС в 1986-1988 роках в складі формування Цивільної оборони. Більш того, Департамент соціального захисту населення Рівненської обласної державної адміністрації, проаналізувавши надані ОСОБА_1 документи, у тому числі й письмові пояснення громадян, підтвердив, що такі документи є підставою для встановлення статусу "особа з інвалідністю внаслідок війни", про що повідомив у листі від 20.08.2019 № 07-К-330…».
Отже, Департамент соціальної політики Рівненської міської ради не виконав рішення суду №460/4677/20 від 25.11.2020 у повному обсязі, оскільки засідання комісії для розгляду питань, пов`язаних із встановленням статусу згідно Законів України та розгляду спірних питань від14.07.2022 прийняла рішення без урахування правової оцінки наданої судом у рішенні №460/4677/20 від 25.11.2020.
При цьому державним виконавцем вчинялися всі необхідні дії з метою примусового виконання рішення суду №460/4677/20 від 25.11.2020., в т.ч. і шляхом накладення штрафу на боржника.
Станом на дату винесення оскаржуваної постанови про накладення штрафу відомості про повне виконання боржником рішення суду в добровільному порядку у державного виконавця були відсутні.
За такого правового врегулювання та з урахуванням встановлених судом обставин справи, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що заступник начальника відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Рівненській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) на час винесення постанови про накладення штрафу діяв у відповідності з вимогами Закону України «Про виконавче провадження» та у межах наданих йому повноважень, а тому відсутні підстав для скасування оскаржуваної постанови.
На підставі викладеного, колегія суддів, вважає, що суд правильно встановив фактичні обставини справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують, а тому апеляційну скаргу слід відхилити.
Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).
Враховуючи, що апеляційний суд залишає в силі рішення суду першої інстанції, то в силу вимог частини шостої статті 139 КАС України судові витрати новому розподілу не підлягають.
Керуючись ч. 3 ст. 243, ст.ст. 250, 308, 310, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Департаменту соціальної політики Рівненської міської ради залишити без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 20 жовтня 2022 року – без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції. 

Головуючий суддя	 	О. О. Большакова 	
судді	 	В. Я. Качмар 	
 	 	О. М. Гінда