ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Єдиний унікальний № 336/3509/22                                 Головуючий в 1 інст. Звєздова Н.С.
Провадження № 33/807/70/23                                         Доповідач в 2 інст. Рассуждай В.Я.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

       13 січня 2022 року         м. Запоріжжя
Суддя Запорізького апеляційного суду Рассуждай В.Я., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Запорізького апеляційного суду справу про адміністративне правопорушення, за участі захисника ОСОБА_1 – адвоката Корсіка Я.І., за апеляційною скаргою захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвоката Корсіка Я.І. на постанову Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 18 жовтня 2022 року, якою 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, непрацюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , 
визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, стягнуто судовий збір, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно постанови суду першої інстанції, встановлено, що 17 липня 2022 року о 10.50 годині в м. Запоріжжі, Шевченківський район, вул. Стефанова, буд. 30, водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом Volkswagen Golf, реєстраційний номер, НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці очей, які не реагують на світло, порушення мови, порушення координація рухів. Від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законодавством порядку відмовився. Від керування відсторонений, шляхом залишення транспортного засобу припаркованим без порушення ПДР. Вказаними діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
В апеляційній скарзі захисник  ОСОБА_1  – адвокат Корсік Я.І. вважає постанову суду першої інстанції незаконною і такою, що підлягає скасуванню.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що матеріали справи не місять доказів того, що ОСОБА_1 здійснював керування автомобілем. 
Протокол і рапорт інспектора не можуть бути доказами керування транспортним засобом. 
На відеозаписах не зафіксовано, ані факту руху автомобіля, а ні моменту його зупинки, що спростовує звинувачення ОСОБА_1 . 
Висновок суду про те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом є лише припущенням, яке не ґрунтується на доказах. 
Працівник поліції під час події не встановив у ОСОБА_1 ознак сп`яніння. 
Направлення ОСОБА_1 до медичного закладу КУ «ЗОКНД» ЗОР не відповідає закону, оскільки такий заклад не існує. 
Просить апеляційний суд постанову районного суду скасувати, а провадження в справі закрити. 
Заслухавши захисника – адвоката Корсіка Я.І., дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції, дійшов до наступних висновків. 
Під час апеляційного перегляду справи про адміністративне правопорушення, суд апеляційної інстанції встановив, що висновки суду першої інстанції з приводу про доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є обґрунтованими та відповідають фактичним обставинам справи. 
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №276758 (а.с.1), яким ОСОБА_1 звинувачено в тому, що він 17 липня 2022 року о 10.50 годині в м. Запоріжжі, Шевченківський район, вул. Стефанова, буд. 30 керував транспортним засобом Volkswagen Golf, реєстраційний номер, НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці очей, які не реагують на світло, порушення мови, порушення координація рухів. Від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законодавством порядку відмовився. Від керування відсторонений, шляхом залишення транспортного засобу припаркованим без порушення ПДР. Вказаними діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 ПДР, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Вказане обвинувачення підтверджується сукупністю доказів в справі, зокрема: направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 17 липня 2022 року (а.с.2), яким встановлено, що водій під час події мав виражені ознаки наркотичного сп`яніння: звужені зіниці очей, які не реагують на світло, порушення мови, порушення координації рухів. Від огляду водій відмовився; оптичним носієм інформації у вигляді СД-диску (а.с.6), який містить відеофіксацію події. 
Розглядаючи справу стосовно ОСОБА_1 , суд першої інстанції, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створив необхідні умови для реалізації стороною захисту наданих їй прав та свобод у наданні доказів, їх дослідженні та доведеності їх переконливості перед судом, в межах пред`явленого обвинувачення безпосередньо дослідив докази у справі та перевірив усі обставини, які мають істотне значення для правильного вирішення справи та прийшов до обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_1 в рушенні вимог п.2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Апеляційний суд погоджується з висновками місцевого суду і вважає, що матеріли в справі не містять інформації про обставини, які підлягають перевірці в суді апеляційної інстанції відповідно до вимог ст. 294 КУпАП, оскільки вони підтверджують інкриміновані обставини. 
Суд відхиляє доводи апелянта, оскільки вони є безпідставними та такими, що були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Зокрема, доводи з приводу того, що матеріали справи не містять доказів керування  ОСОБА_1  автомобіля. 
Переглянутими відеозаписами з боді-камери працівника поліції апеляційним судом встановлено, що причиною зупинки транспортного засобу є те, що на автомобіль накладено арешт державним виконавцем. 
ОСОБА_1 на місці події не заперечував, що існує вказане питання щодо транспортного засобу, яким він керував. 
Під час розмови працівники поліції повідомили, що у ОСОБА_1 виявлені ознаки наркотичного сп`яніння та запропонували йому пройти огляд на визначення стану сп`яніння в закладі охорони здоров`я. ОСОБА_1 на пропозицію працівника поліції відповів відмовою.
ОСОБА_1 під час події не заперечував, що саме він здійснював керування автомобілем під час події. На питання працівника поліції, чи здійснював ОСОБА_1 керування автомобілем, останній відповів, що «Так». Будь-яких інших осіб в транспортному засобі або біля нього не було. 
Вищенаведене свідчить про те, що саме ОСОБА_1 під час події був водієм автомобіля та є суб`єктом за інкримінованим йому правопорушенням. 
Безпідставним є також доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 лише формально висунули звинувачення в тому, що він має ознаки наркотичного сп`яніння, оскільки працівники поліції не проводили жодних оглядів особи та не повідомили водія про виявлені ознаки.
Так, апеляційний суд виходить з того, що згідно протоколу ОСОБА_1 притягається до відповідальності саме за відмову від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, тобто за порушення п. 2.5 Правил дорожнього руху.                 
При цьому посилання в протоколі на ознаки наркотичного сп`яніння, які стали підставою для пропозиції пройти такий огляд, відповідає роз`ясненням, що містяться в пункті 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» № 14 від 23 грудня 2005 року, а саме: якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.
Поняття «виявлення у особи ознак сп`яніння» та «встановлення стану сп`яніння особи» є різними за своїм змістом. 
Ознаки сп`яніння, які виявляються поліцейським при первинному контакті з особою на місці зупинки, визначаються в результаті візуального огляду особи, її поведінки, висловлювань, рухів тощо, і саме ці ознаки є підставою для пропозиції особі пройти огляд на стан сп`яніння. 
З огляду на те, чи погодиться особа на проходження огляду на стан сп`яніння, чи відмовиться від цього, поліцейський вносить виявлені ознаки або до протоколу про адміністративне правопорушення в разі відмови, або до направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, якщо особа надала згоду на проходження огляду в закладі охорони здоров`я.
В даному випадку працівники поліції, оцінивши поведінку та зовнішній вигляд особи, дійшли до висновку, що останній може перебувати в стані наркотичного сп`яніння, а тому в порядку вимог ПДР України запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на визначення стану наркотичного сп`яніння. 
Посилання апелянта на те, що ОСОБА_1 направили до медичного закладу, якого не існує є лише формальним, виходячи з наступного. 
Відповідно п. 1.2 Статуту комунального некомерційного підприємства «Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги» Запорізької Обласної Ради (далі - КНП «ОКЗ НПД» ЗОР») підприємство створене на підставі рішення Запорізької обласної ради від 27.02.2020 № 13 «Про створення комунального некомерційного підприємства «Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги» Запорізької обласної ради», з урахуванням рішення Запорізької обласної ради від 12.12.2019 № 7 «Про припинення комунальної установи «Обласна клінічна психіатрична лікарня» Запорізької обласної ради шляхом перетворення в комунальне некомерційне підприємство «Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги» Запорізької обласної ради», відповідно до Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні». 
Підприємство є правонаступником усього майна, всіх прав та обов`язків комунальної установи «Обласна клінічна психіатрична лікарня» Запорізької обласної ради (код ЄДОПОУ 05498909).
Відповідно до п. 3.2.10 Статуту КНП «ОКЗ НПД» ЗОР визначено, що одним з напрямків діяльності КНП «ОКЗ НПД» ЗОР є проведення профілактичних оглядів, обов`язкових попередніх та періодичних психіатричних та наркологічних оглядів
Таким чином, КУ «ЗОКНД» ЗОР у 2019 році було перетворено в КНП «ОКЗ НПД» ЗОР, без зміни мети та функціонування, відносно проведення оглядів водіїв транспортних засобів з метою виявлення стану сп`яніння.
Отже, апеляційний суд вважає, що зазначення старої назви закладу охорони здоров`я в направленні жодним чином не порушує права і свободи ОСОБА_1 , оскільки є лише формальною помилкою, а тому відсутні підстави для визначення такого доказу недопустимим. 
Скасування судового рішення виключно на підставі формальної констатації, зокрема за наявності технічних помилок, відсутність безперервності відеозапису, за відсутності інших підстав для скасування постанови суду жодним чином не сприятиме досягненню мети адміністративного провадження і адміністративної відповідальності за вчинення протиправного діяння. 
Такий підхід був би проявом надмірного формалізму та істотно порушував основні принципи правовладдя (невідворотності покарання за скоєне порушення, справедливості, рівності тощо). 
Інших доводів, які б заслуговували на увагу і підтверджували позицію апелянта щодо незаконності постанови судді місцевого суду та наявності підстав для закриття провадження у справі, в апеляційній скарзі не наведено й під час апеляційного перегляду справи не встановлені, а доводи апеляційної скарги зводяться лише до переоцінки встановлених судом першої інстанції обставин події та не спростовують доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
За наслідками апеляційного розгляду не встановлено істотних процесуальних порушень, як з боку працівників поліції під час складання адміністративного матеріалу, так і судом першої інстанції під час судового розгляду, які були б підставою для скасування постанови суду та звільнення особи від адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
За результатами апеляційного розгляду підстав для скасування постанови суду та закриття справи щодо ОСОБА_1 на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП не встановлено, а відтак апеляційну скаргу, слід залишити без задоволення.
При призначенні адміністративного стягнення, судом першої інстанції було в повній мірі дотримано вимоги ст. 33 КУпАП та призначено справедливе стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами, яке за своєю суттю та розміром в повному обсязі буде сприяти вихованню ОСОБА_1 та запобігати в подальшому вчинення останнім нових правопорушень.
На підставі зазначеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя, - 

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвоката Корсіка Я.І. залишити без задоволення. 
Постанову Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 18 жовтня 2022 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького 
апеляційного суду                                         В.Я. Рассуждай
Дата документу  Справа № 336/3509/22