ПОСТАНОВА 
Іменем України

02 березня 2023 року                                                         м. Кропивницький

справа № 402/190/20
провадження № 22-ц/4809/122/23 

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді (суддя – доповідач) Дуковського О.Л.
суддів Дьомич Л.М., Письменного О.А.

Учасники справи:
позивач – ОСОБА_1 ;
відповідач – ОСОБА_2 

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому, в порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення Ульяновського районного суду Кіровоградської області від 05 серпня 2022 року, у складі головуючого судді Бондаренка А.А. у справі за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звільнення стягнення аліментів та стягнення безпідставно отриманих коштів,-

ВСТАНОВИВ:

У березні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про звільнення його від сплати аліментів та стягнення безпідставно отриманих коштів.
Зазначав, що у період з 06.08.2016 до 20.08.2018 перебував у шлюбі із відповідачкою.
В період шлюбу народилася дитина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
Вказував, що 20.08.2018 рішенням суду шлюб між ним та відповідачкою було розірвано.
Заочним рішенням Ульяновського районного суду Кіровоградської області від 06 вересня 2017 року з нього на користь відповідачки стягнуто аліменти на утримання доньки у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку, (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з 26 липня 2017 року до досягнення донькою повноліття.
Позивач вказував, що дитина з 01.11.2019 проживає з ним та перебуває на повному його утриманні, а відповідачка за період з 01.12.2019 по 01.02.2020 безпідставно отримала аліменти на утримання дитини у розмірі 4348.26 грн.
Вважає, що має місце недобросовісність відповідачки, яка з метою недопущення порушень прав дитини на фінансове та матеріальне забезпечення не звернулася із відповідною заявою до виконавчої служби з вимогою про припинення виконання судового рішення про стягнення з нього аліментів, з підстав проживання з ним дитини і перебування її на його утриманні.
Відповідачка продовжувала отримувати аліменти   та  витрачала кошти  на власні потреби, а тому  просив припинити стягнення з нього аліментів та повернути йому безпідставно стягнуті кошти.
Рішенням Ульяновського районного суду Кіровоградської області від 05 серпня 2022 року позов задоволено частково.
Відмовлено ОСОБА_1 у припиненні стягнення з нього аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання малолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з 26 липня 2017 року до досягнення донькою повноліття, згідно рішення Ульяновського районного суду Кіровоградської області від 06 вересня 2017 року у справі № 402/810/17.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 безпідставно отримані аліменти за період з 01.12.2019 по 01.02.2020 у розмірі 4348,26 грн.
Вирішено питання про розподіл судових витрат.
Частково не погодившись із вказаним рішенням суду позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить   його скасувати   в частині відмови у припиненні стягнення з нього  на користь ОСОБА_2  аліментів  на утримання малолітньої доньки   у розмірі 1/4   частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку починаючи стягнення з 26 липня 2017 року до досягнення донькою повноліття, присуджених за заочним рішенням Ульянівського районного суду Кіровоградської області від 06 вересня 2017 року, з ухваленням нового судового рішення у даній справі про   припинення стягнення з нього аліментів на користь відповідачки на утримання доньки.
Вказує, що дитина проживає з 01.11.2019 з ним, а відповідачка немає права на отримання аліментів, оскільки дитина з нею не проживає.
Зазначає, що ОСОБА_2 було відмовлено у відібранні дитини з підстав, що дитина тривалий час проживає з ним, а питання відібрання, або зміни місця проживання дитини має бути вирішено в Шевченківському суді в межах справи №369/14325/21, яка ще не розглядалася по суті.
Вважає, що аліменти сплачені на дитину, є власністю дитини і мають бути використані на потреби дитини в той період за який вони нараховані, а не на накопичення матері.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги з таких підстав. 
Колегія суддів апеляційного суду погоджується із доводами скарги і вважає їх обґрунтованими і такими, що підлягають до задоволення.
Відповідно до ч. 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Відмовляючи у задоволенні позову, в частині припинення стягнення з позивача аліментів на користь відповідачки на утримання доньки, суд першої інстанції послався на те, що є рішення суду, яке набрало законної сили про визначення місця проживання дитини саме з матір`ю ( ОСОБА_2 ), а тому у відповідності до ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України відсутні підстави для припинення стягнення аліментів з ОСОБА_1 згідно рішення Ульяновського районного суду Кіровоградської області від 06 вересня 2017 року.
Колегія суддів, не погоджується із таким висновком суду першої інстанції.
З матеріалів справи вбачається, що у сторін у період шлюбу народилася донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією  свідоцтва про народження НОМЕР_1 . 
Рішенням Ульяновського районного суду Кіровоградської області від 20.08.2018 шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - розірвано.
Встановлено, що ОСОБА_1 проживає за адресою АДРЕСА_1 разом із ОСОБА_4 , що підтверджено довідкою виконавчого комітету Тарасівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 13.11.1019 № 1419.
Вказане підтверджується і актом від 08.11.2019, складеного депутатом Тарасівської сільської ради.
Згідно довідки Києво-Святошинського центру первинної медико-санітарної допомоги» від 26.07.2021 ОСОБА_3 перебуває на обліку в Тарасівській АЗПСМ та обстежується лікарем-педіатром.
Також, в матеріалах справи міститься акт обстеження житлово-побутових умов ОСОБА_1 від 30.01.2020, що підтверджує задовільний стан його житлово-побутових умов.
Згідно копії постанови державного виконавця про звернення стягнення на заробітну плату ВП № 59577084 від 22.11.2019 вбачається, що державним виконавцем було звернуто на доходи боржника стягнення згідно рішення Ульяновського районного суду Кіровоградської області від 06 вересня 2017 року про стягнення з позивача на користь відповідачки аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 .
З копії довідки про доходи № 2 від 12.02.2020 Інституту математики НАН України судом встановлено, що за період з грудня 2019 року по січень 2020 року з  ОСОБА_1  стягнуто аліменти в розмірі 4348, 26 грн.
Колегія суддів вважає, що позов в частині припинення стягнення аліментів підлягає задоволенню.
Однією із основних засад судочинства відповідно до пункту 8 частини третьої статті 129 Конституції України є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду.
Частиною четвертою статті 10 ЦПК України і статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі – Конвенція) і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини (далі – ЄСПЛ) як джерело права.
Пунктом першим статті 6 Конвенції гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Згідно з практикою ЄСПЛ у статті 6 Конвенції, якою передбачено право на справедливий суд, там, де існують апеляційні або касаційні суди, гарантії, що містяться у вказаній статті, повинні відповідати також і забезпеченню ефективного доступу до цих судів (рішення у справі «Делькур проти Бельгії» від 17 січня 1970 року та рішення у справі «Гофман проти Німеччини»   від 11 жовтня 2001 року).
Відповідно до положень частини 4 статті 273 ЦПК України якщо після набрання рішенням законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, змінилися обставини, що впливають, зокрема, на їх припинення, сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати звільнення від них.
Відповідно до змісту частини 3 статті 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Будь-який сімейний спір стосовно дитини має вирішуватися з урахуванням та якнайкращим забезпеченням інтересів дитини.
Відповідно до статей 3, 18 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція про права дитини), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Статтями 12-15 цієї Конвенції визначено право дитини висловлювати свою думку (право бути почутою).
На рівні внутрішнього законодавства України принцип урахування найкращих інтересів дитини викладно у пункті 8 статті 7 СК України та у статті 11 Закону України «Про охорону дитинства», згідно з положеннями яких регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини; предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів дитини.
Однією із загальних засад регулювання сімейних відносин є рівність прав та обов`язків жінки і чоловіка (частина шоста статті 7 СК України). Це принципове положення конкретизовано у статті 141 СК України щодо жінки та чоловіка як матері та батька дитини.
Виходячи зі змісту частини другої статті 141 СК України, та обставина, що шлюб між батьками розірвано або один з них проживає окремо від дитини, не впливає на обсяг батьківських прав та обов`язків.
Стаття 12 Закону України «Про охорону дитинства» конкретизує, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Матеріалами справи доведено, що ОСОБА_3 , з 01.12.2019 по 01.02.2020 проживає разом із батьком, з якого стягнуто на користь матері дитини аліменти на утримання ОСОБА_5 .
Вказаний факт визнано відповідачкою.
Таким чином, у грудні 2019 настали певні обставини, тобто фактичне проживання дитини з особою, яка зобов`язана сплачувати аліменти на утримання цієї ж дитини на користь особи, з якою дитина на час ухвалення рішення про стягнення аліментів проживала, і ці обставини впливають на припинення позивачем сплати періодичних платежів (аліментів) на утримання доньки та, відповідно, надають ОСОБА_1 право вимагати звільнення від них.
Апеляційний суд погоджується із доводами позивача про припинення стягнення з нього аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання малолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з 26 липня 2017 року до досягнення донькою повноліття, згідно рішення Ульяновського районного суду Кіровоградської області від 06 вересня 2017 року у справі № 402/810/17, оскільки донька сторін     з 01 листопада 2019 року проживає разом з позивачем, а в матеріалах справи відсутні докази про те, що виконано рішення суду про визначення місця проживання дитини разом із матір`ю ОСОБА_2 , тобто на даний час дитина проживає з батьком.
Крім того, рішення суду про визначене місця проживання дитини з матір?ю із спливом часу і внаслідок його не виконання втратило свою актуальність і не може бути підставою для відмови у задоволенні позову в цій частині. 
Відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена.
Частиною 13 ст. 141 ЦПК України передбачено, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
В силу ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Керуючись ст.ст. 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Кропивницький апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 – задовольнити.
Рішення Ульяновського районного суду Кіровоградської області від 05 серпня 2022 рокув частині відмови у звільненні ОСОБА_1 у стягненні аліментів - скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення. 
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 в частині звільненні стягнення аліментів – задовольнити.
Припинити стягнення з ОСОБА_1 ( НОМЕР_2 ) аліментів на користь ОСОБА_2 ( НОМЕР_3 ) на утримання малолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/ 4 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з 26 липня 2017 року до досягнення донькою повноліття, присуджених заочним рішенням Ульяновського районного суду Кіровоградської області від 06 вересня 2017 року у справі № 402/810/17.
Стягнути з  ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_5 )  судовий збір за подання позовної заяви в сумі 840,80 грн. та за подання апеляційної скарги в сумі 1261,20 грн. 
В іншій частині рішення суду залишити без змін. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий                                                                          О.Л.Дуковський

Судді                                                           Л.М. Дьомич

О.А. Письменний