ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
14 березня 2023 року           справа №200/1619/22 

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Гаврищук Т.Г., суддів: Блохіна А.А., Сіваченка І.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 26 грудня 2022 р. у справі №200/1619/22 (головуючий І інстанції Стойка В.В.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Донецькій області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії,-

                                                        УСТАНОВИВ:

Аканова Євгенія Ігорівна, яка діє в інтересах ОСОБА_1 , звернулась до суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Донецькій області (далі - відповідач), в якому просила:
- визнати протиправним та скасувати висновок Головного управління Національної поліції в Донецькій області про призначення одноразової грошової допомоги від 25.11.2021 року (без зазначення номеру), яким ОСОБА_1 відмовлено у призначенні одноразової грошової допомоги;
- зобов`язати Головне управління Національної поліції в Донецькій області призначити і виплатити ОСОБА_1 відповідно до пункту 4 частини першої статті 97 Закону України “Про Національну поліцію” та Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України 11 січня 2016 року № 4 (у редакції наказу Міністерства внутрішніх справ України від 21 вересня 2017 року № 788) та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 29 січня 2016 року за № 163/28293, одноразову грошову допомогу у зв`язку з визначенням інвалідності III групи (часткова втрата працездатності 60 %) внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням ним служби в поліції, у розмірі, визначеному підпунктом “в” пункту 4 частини першої статті 99 Закону України “Про Національну поліцію” на поточний рахунок ПІБ КЛІЄНТА: ОСОБА_2 , НАЗВА БАНКУ: ТВБВ 10004/092 філії-Донецьке обласне управління АТ “Ощадбанк”, МФО БАНКУ: 335106, ідентифікаційний код клієнта: 2992503266, IBAN: НОМЕР_1 .
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 26 грудня 2022 року позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано висновок Головного управління Національної поліції в Донецькій області про призначення одноразової грошової допомоги від 25.11.2021 року (без зазначення номеру), яким ОСОБА_1 відмовлено у призначенні одноразової грошової допомоги. Зобов`язано Головне управління Національної поліції в Донецькій області призначити і виплатити ОСОБА_1 відповідно до пункту 4 частини першої статті 97 Закону України “Про Національну поліцію” та Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України 11 січня 2016 року № 4 (у редакції наказу Міністерства внутрішніх справ України від 21 вересня 2017 року № 788) та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 29 січня 2016 року за № 163/28293, одноразову грошову допомогу у зв`язку з визначенням інвалідності III групи (часткова втрата працездатності 60 %) внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням ним служби в поліції, у розмірі, визначеному підпунктом “в” пункту 4 частини першої статті 99 Закону України “Про Національну поліцію” на поточний рахунок ПІБ КЛІЄНТА: ОСОБА_2 , НАЗВА БАНКУ: ТВБВ 10004/092 філії-Донецьке обласне управління АТ “Ощадбанк”, МФО БАНКУ: 335106, ідентифікаційний код клієнта: 2992503266, IBAN: НОМЕР_1 .
Не погодившись з таким рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив рішення місцевого суду скасувати та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.
В обґрунтування зазначено, що відповідно до наданих медичних документів, позивачу встановлено ІІІ групу інвалідності внаслідок захворювання, одержаного під час проведення АТО. Медичними документами не встановлено, що вказана інвалідність настала внаслідок захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва), пов`язаних з проходженням нею служби в органах внутрішніх справ або поліції. Пунктом 4 ч.1 ст.97 Закону України «Про національну поліцію», встановлено, що визначення поліцейському інвалідності внаслідок захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва), пов`язаних з проходженням ним служби в органах внутрішніх справ або поліції, протягом шести місяців після звільнення його з поліції внаслідок причин, зазначених у цьому пункті. Позивач як на момент винесення висновку, так і на теперішній час має інвалідність ІІІ групи у зв`язку із захворюванням, одержаним під час проведення АТО, а не у зв`язку із проходженням нею служби в органах внутрішніх справ або поліції. Матеріали справи не містять жодного доказу наявності інвалідності у зв`язку із захворюванням, пов`язаним із проходженням нею служби в органах внутрішніх справ або поліції. Отже, інвалідність ІІІ групи у зв`язку із захворюванням, одержаним під час проведення АТО не є підставами для призначення ОГД у розмірі 70 прожиткових мінімумів. 
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, залишити без задоволення, з таких підстав.
Судами першої та апеляційної інстанції встановлено таке.
Наказом ГУНП в Донецькій області №465 о/с від 20.08.2021 року майора поліції ОСОБА_1 старшого оперуповноваженого відділу кримінальної поліції Покровського РУП ГУ НП в Донецькій області звільнено за пунктом 2 частини 1 статті 77 Закону України “Про Національну поліцію” (через хворобу – за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції).
Згідно свідоцтва про хворобу № 425/СНП від 30.07.2021 набуті позивачем захворювання одержані під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення та пов`язані з проходженням служби в поліції.
Згідно довідок до акту огляду медико-соціальною експертною комісією від 30.09.2021 серії 12 ААА № 050199 та довідки від 30.09.2021 серії 12 ААВ №369081 позивачу встановлена III група (60 відсотків втрати працездатності) інвалідності з 30.09.2021, а також визначено, що причиною інвалідності є захворювання, одержане під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення.
04.10.2021 року позивач звернувся до відповідача із заявою, в якій просив провести виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням ІІІ групи інвалідності та 60% втрати професійної працездатності.
Згідно висновку, затвердженому від 25.11.2021 року, в призначенні грошової допомоги відмовлено у зв`язку з відсутністю у ст. 97 Закону України “Про Національну поліцію” підстав для виплати одноразової грошової допомоги: інвалідність внаслідок захворювання, одержаного під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпечення її проведення.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, апеляційний суд виходить з такого.
Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до частини першої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Виключно законами України визначаються основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення; засади регулювання праці і зайнятості, шлюбу, сім`ї, охорони дитинства, материнства, батьківства; виховання, освіти, культури і охорони здоров`я; екологічної безпеки (пункт 6 абз. 1 статті 92 Конституції України).
Відповідно до частини першої статті 77 Закону № 580-VIII поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється, зокрема через хворобу - за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції.
Аналіз частини першої статті 77 Закону № 580-VIII вказує на те, що самостійними підставами для припинення служби в поліції є звільнення поліцейського зі служби в поліції, зокрема через хворобу - за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції (пункт 2); за власним бажанням (пункт 7). У першому випадку звільнення зі служби в поліції відбувається за рішенням роботодавця (на підставі рішення медичної комісії про непридатність до служби), а в другому - за власною ініціативою, тобто за волевиявленням поліцейського.
За приписами пункту 4 частини першої статті 97 Закону № 580-VIII одноразова грошова допомога в разі загибелі (смерті), визначення втрати працездатності поліцейського (далі - одноразова грошова допомога) є соціальною виплатою, гарантованою допомогою з боку держави, яка призначається і виплачується особам, які за цим Законом мають право на її отримання, у разі:
- визначення поліцейському інвалідності внаслідок захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва), пов`язаних з проходженням ним служби в органах внутрішніх справ або поліції, протягом шести місяців після звільнення його з поліції внаслідок причин, зазначених у цьому пункті.
Позивача звільнено зі служби 20.08.2021, до відповідача із заявою звернувся 04.10.2021, тобто у визначений строк.
Згідно з частиною другою статті 97 Закону № 580-VIII порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.
Так, відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 99 Закону № 580-VIII розміри одноразової грошової допомоги поліцейським, а в разі їх загибелі (смерті) - особам, які за цим Законом мають право на її отримання, визначаються виходячи з розміру прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату визначення поліцейському внаслідок причин, зазначених у пункті 4, інвалідності: 70 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату.
Приписами частин третьої та шостої статті 100 Закону № 580-VIII передбачено, що у разі визначення інвалідності або часткової втрати працездатності без визначення інвалідності поліцейському, особі, звільненій зі служби в органах поліції, який (яка) на день отримання інвалідності, визначення відсотка часткової втрати працездатності без визначення інвалідності або на день його (її) звільнення з органів поліції займав (займала) посаду в державному органі, установі, організації або у вищому навчальному закладі, які виконують роботу в інтересах держави та її безпеки, із залишенням на службі в поліції, виплата одноразової грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів тих органів державної влади, до яких вони були відряджені. Особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, визначеної цим Законом, можуть реалізувати його протягом трьох років з дня виникнення в них такого права.
З метою врегулювання питання щодо порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, відповідно до статей 97-101 Закону № 580-VIII, Порядком та умовами № 4 від 11.01.2016, визначено механізм оформлення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського.
Ці Порядок та умови визначають механізм оформлення і виплати одноразової грошової допомоги (далі - ОГД) у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейських центрального органу управління поліції, територіальних органів поліції, міжрегіональних територіальних органів Національної поліції, установ та організацій, що належать до сфери управління Національної поліції України (далі - органи поліції), поліцейських в т.ч. слухачів та курсантів вищих навчальних закладів із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських (далі - навчальних закладів), поліцейських, відряджених до інших органів державної влади, установ, організацій (далі - інших органів) (пункт 1 розділу І Порядку №4).
Діяльність органів поліції та навчальних закладів у частині оформлення документів для виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського спрямована на забезпечення гарантованого державою соціального захисту поліцейського (пункт 1 розділу І Порядку № 4).
Згідно пункту 3 розділу І Порядку № 4 поліцейський вважається таким, що виконує службові обов`язки, якщо він забезпечує виконання основних завдань та повноважень поліції, визначених Законом України «Про Національну поліцію» (далі - Закон), у тому числі під час участі в антитерористичній операції, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, під час захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України або виконував основні завдання та повноваження міліції, що були визначені Законом України «Про міліцію».
Згідно з підпунктом 2 пункту 4 розділу І Порядку № 4 випадки, за яких призначається ОГД у разі загибелі (смерті), інвалідності чи втрати працездатності поліцейського: під час виконання службових обов`язків (пункти 3, 5 частини першої статті 97 Закону) - випадок, пов`язаний із здійсненням повноважень та основних завдань міліції або поліції, чи участі в антитерористичній операції, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, під час захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України.
Відповідно до підпункту 2 пункту 1 розділу ІІ Порядку № 4 днем виникнення права на отримання ОГД є у разі встановлення поліцейському інвалідності - дата з якої встановлено інвалідність, що зазначена в довідці до акта огляду медико-соціальної експертної комісії, у разі відсутності дати з якої встановлено інвалідність - дата видачі довідки до акта огляду медико-соціальної експертної комісії.
За приписами пункту 2 розділу ІІІ Порядку № 4 посадові особи органів поліції, навчальних закладів у межах своїх повноважень повинні сприяти особам, які мають право на призначення і отримання ОГД відповідно до законодавства України, в отриманні та оформленні ними документів, необхідних для своєчасного ухвалення рішення про призначення і виплату зазначеної допомоги.
Відповідно до пункту 3 розділу ІІІ Порядку № 4 заява (рапорт) про виплату ОГД у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського (додаток 1) подається керівнику органу поліції, навчального закладу за останнім місцем проходження служби поліцейським або за останнім місцем проходження поліцейським служби перед відрядженням до інших органів (далі - останнім місцем проходження служби).
Відповідно до пункту 3 розділу IV Порядку № 4 рішення про призначення виплати ОГД приймається керівником органу поліції або навчального закладу у якому проходив (проходить) службу поліцейський, у п`ятнадцятиденний строк з дня затвердження висновку, шляхом видання наказу про виплату такої допомоги, а в разі відмови - письмовим повідомленням заявника із зазначенням підстав такої відмови.
Згідно з вимогами пункту 5 розділу ІІІ Порядку № 4 для виплати ОГД у разі часткової втрати працездатності без визначення інвалідності чи в разі визначення інвалідності поліцейський подає: 1) заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги у зв`язку з установленням втрати працездатності чи інвалідності; 2) довідку медико-соціальної експертної комісії про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках); 3) довідку органу, установи, організації, підрозділу, яким попередньо було здійснено виплату ОГД із зазначенням підстави та дати її призначення, розміру виплати (у разі отримання такої виплати); 4) копію довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією; 5) копію постанови відповідної ВЛК щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання; 6) копії акта розслідування нещасного випадку та акта, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва) поліцейського, зокрема про те, що воно не пов`язане з учиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, за формою, що затверджується МВС; 7) копію посвідчення інваліда війни (за наявності); 8) копії сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації; 9) копію документа, що підтверджує реєстрацію у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (сторінки паспорта громадянина України - для особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомила про це відповідний контролюючий орган і має відповідну відмітку в паспорті).
Згідно з вимогами абзацу другого пункту 5 розділу ІІІ Порядку № 4 підрозділи, служби, інші фахівці, зазначені у пункті 1 розділу ІІІ, що беруть участь у формуванні пакета документів для призначення та виплати ОГД, у разі необхідності, для перевірки даних або достовірності інформації, наданих особою, мають право, в установленому порядку звертатися за місцем отримання відповідних документів.
Суд звертає увагу на ті обставини, що працівникам підрозділу кадрового забезпечення відповідача було достеменно відомо, що позивач приймав участь в АТО саме в період проходження служби в поліції, тому за наявності сумнівів та з метою сприяння позивачу в отриманні ОГД, вони мали звернутися до ВЛК для з`ясування тих обставин, чи пов`язане захворювання, у зв`язку з яким позивачу встановлена інвалідність, з проходженням служби в поліції, чи ні.
Відповідач не надав доказів на підтвердження тих обставин, що працівниками підрозділу кадрового забезпечення відповідача було вчинено такі дії.
Суд звертає увагу, що зазначені вище положення Розділ ІІІ Порядку № 4 зобов`язують вказані підрозділи відповідача співпрацювати задля встановлення наявності підстав для призначення та виплати ОГД особам, які мають право на її отримання відповідно до вимог чинного законодавства. При цьому висновок про наявність підстав для її призначення має ґрунтуватися на аналізі всіх поданих документів з перевіркою їх відомостей на відповідність даним, що мають ці органи стосовно обставин проходження служби такою особою.
Дослідження підстав для виплати поліцейському одноразової грошової допомоги, передбачених частиною першою статті 97 Закону № 580-VIII, свідчить про самостійний характер кожної із вказаних груп підстав, а також про те, що їх виокремлення зумовлене потребами диференціації та пропорційного компенсування поліцейському або членам його сім`ї, батькам та утриманцям (у разі загибелі поліцейського) негативних для життя або здоров`я наслідків, пов`язаних з виконанням поліцейським службових обов`язків, з огляду на різний ступінь тяжкості таких наслідків.
Передбачена положеннями пункту 3 частини першої статті 97 Закону №580-VIII одноразова грошова допомога є гарантованою соціальною виплатою, призначається поліцейському після звільнення зі служби в поліції у разі встановлення інвалідності через поранення (контузію, травму або каліцтво), отримане під час виконання службових обов`язків. За обставин, коли поліцейський зазнав поранення (контузії, травми або каліцтва), що не зумовлює його звільнення зі служби в поліції через хворобу та встановлення в подальшому поліцейському інвалідності, у частині першій статті 97 Закону передбачено й інші підстави, за яких особа може скористатися правом на отримання одноразової грошової допомоги, розмір якої, зокрема, передбачений пунктами 5, 6 статті 99 Закону, а не пунктом 3 статті 99 Закону.
Аналіз наведених норм свідчить про те, що зазначені положення Закону застосовується виключно за обов`язкової одночасної наявності трьох умов: причина інвалідності, час настання інвалідності та причина звільнення.
Аналогічна позиція у подібних правовідносинах викладена Верховним Судом у постановах від 05.02.2020 у справі № 810/836/18, від 23.04.2020 у справі № 822/999/18 та від 30.07.2020 у справі № 127/25169/17.
Матеріалами справи підтверджено, що набуті позивачем захворювання одержані під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення та пов`язані з проходженням служби в поліції.
Згідно зі статтею 101 Закону № 580-VIII призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), інвалідність, часткова втрата працездатності без визначення інвалідності поліцейського є наслідком:
а) учинення ним діяння, яке є кримінальним або адміністративним правопорушенням;
б) учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння;
в) навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, який доведений судом);
г) подання особою свідомо неправдивої інформації про призначення і виплату одноразової грошової допомоги.
Таких обставин, що спричиняють неможливість призначення та виплату позивачу ОГД за заявами, відповідачем не встановлювалось.
Суд, вирішуючи питання про право позивача на отримання одноразової грошової допомоги, враховує обов`язкові умови, а саме: інвалідність повинна наступити внаслідок захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва), пов`язаних з проходженням служби в органах внутрішніх справ або поліції; інвалідність повинна наступити не пізніше, ніж протягом шести місяців після звільнення особи з поліції; причиною звільнення такої особи з поліції повинна бути зумовлена захворюванням або пораненням, пов`язаним з проходженням служби в органах внутрішніх справ або поліції.
Судами встановлено, що відповідно до пункту 11 свідоцтва про хворобу №425/СНП від 30.07.2021 набуті позивачем захворювання одержані під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення та пов`язані з проходженням служби в поліції.
Згідно довідок до акту огляду медико-соціальною експертною комісією від 30.09.2021 серії 12 ААА № 050199 та довідки від 30.09.2021 серії 12 ААВ №369081 позивачу встановлена III група (60 відсотків втрати працездатності) інвалідності з 30.09.2021, а також визначено, що причиною інвалідності є захворювання, одержане під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення.
Позивач була звільнена зі служби в поліції за пунктом 2 частини 1 статті 77 (через хворобу) Закону України “Про Національну поліцію”.
Таким чином, позивач брав участь в антитерористичній операції на території Донецької області, виконуючи службові обов`язки в період проходження служби в ОВС МВС України та в ГУНП в Донецькій області, а одержане нею захворювання є таким, що пов`язане з проходженням служби в поліції.
Місцевий суд дійшов правильного висновку, що матеріалами справи підтверджено наявність всіх умов, необхідних для застосування до спірних правовідносин положення пункту 4 частини першої статті 97 Закону № 580-VIII.
Враховуючи, що 20.08.2021 наказом відповідача № 465 о/с позивача звільнено зі служби в поліції за пунктом 2 частини першої статті 77 Закону України “Про Національну поліцію” (через хворобу), а 30.09.2021 позивачу встановлено III групу інвалідності у зв`язку із захворюванням, одержане під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, суд вважає, що позивач має право на одноразову грошову допомогу у розмірі, передбаченому підпункту “в” пункту 4 частини першої статті 99 Закону України “Про Національну поліцію” - III групи - 70 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату. 
Рішення про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги прийнято 25.11.2021 року.
Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» установлено, що у 2021 році прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня становить 2270,00 гривень.
Отже, місцевий суд дійшов правильного висновку про зобов`язання ГУНП в Донецькій області призначити і виплатити позивачу одноразову грошову допомогу у зв`язку з визначенням інвалідності III групи (часткова втрата працездатності 60 %) внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням ним служби в поліції, у розмірі, визначеному підпунктом «в» пункту 4 частини першої статті 99 Закону України «Про Національну поліцію».
Згідно статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
У процесі розгляду справи не встановлено інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.
Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10.02.2010, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 09.12.1994, серія A, N 303-A, п.29).
В пункті 42 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бендерський проти України» від 15.11.2007, заява № 22750/02, зазначено, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають у достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися в світлі обставин кожної справи.
Сторонами суду не наведено інших специфічних, доречних та важливих аргументів, які суд зобов`язаний оцінити, виконуючи свої зобов`язання щодо пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.
Приймаючи до уваги наведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення позовних вимог.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до вимог ст. 316 КАС України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення - без змін.
Керуючись статями 291, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

                                                       ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 26 грудня 2022 р. у справі №200/1619/22 - залишити без задоволення.
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 26 грудня 2022р. у справі №200/1619/22 - залишити без змін.
Повне судове рішення 14 березня 2023 року.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя                                                                                                    Т.Г. Гаврищук

Судді:                                                                                                                         А.А. Блохін

                                                                                                                                   І.В. Сіваченко