ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 580/4315/22                                                                       Головуючий у 1 інстанції: Гайдаш В.А.
                                                                                Суддя-доповідач: Вівдиченко Т.Р.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  21 грудня 2022 року                                                                                         м. Київ
             Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
Судді-доповідача                                    Вівдиченко Т.Р.
Суддів                                                      Ключковича В.Ю.
                                                                 Кузьмишиної О.М.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 04 жовтня 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної міграційної служби України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИЛА:

Позивач - ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Державної міграційної служби України,  в якому просив:
- визнати протиправним та скасувати рішення Державної міграційної служби України від 31.08.2022 про відмову громадянину Республіки Таджикистан ОСОБА_1 у задоволенні заяви №500038789 у продовженні строку тимчасового перебування на території України;
- зобов`язати Державну міграційну службу України повторно розглянути заяву №500038789 громадянина Республіки Таджикистан ОСОБА_1 та продовжити строк тимчасового перебування на території України.
Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 04 жовтня 2022 року адміністративну справу №580/4315/22 передано на розгляд до Окружного адміністративного суду м. Києва. 
Не погодившись з ухвалою суду, позивач - ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу для розгляду до Черкаського окружного адміністративного суду за встановленою підсудністю, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Частиною 2 статті 311 КАС України визначено, що якщо під час письмового провадження за наявними у справі матеріалами суд апеляційної інстанції дійде висновку про те, що справу необхідно розглядати у судовому засіданні, то він призначає її до апеляційного розгляду в судовому засіданні.
Колегія суддів, враховуючи обставини даної справи, а також те, що апеляційна скарга подана на ухвалу, перегляд якої можливий за наявними у справі матеріалами на підставі наявних у ній доказів, визнала можливим розглянути справу в порядку письмового провадження.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Так, передаючи дану адміністративну справу на розгляд до Окружного адміністративного суду м. Києва, суд першої інстанції виходив з того, що позивач ОСОБА_1 не має зареєстрованого місця проживання (перебування) в Україні, а положення КАС України не передбачають права подачі позову до суду за зареєстрованим у встановленому порядку місцем проживання приймаючої сторони, тому цей спір належить до територіальної юрисдикції Окружного адміністративного суду м. Києва. 
З таким висновком суду колегія суддів погоджується, виходячи з наступного.
За приписами ч. 1 ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.
Згідно пункту 4 частини 1 статті 171 КАС України, суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності.
Як вбачається з позовної заяви, позивач оскаржує рішення Державної міграційної служби України від 31.08.2022 про відмову громадянину Респу Республіки Таджикистан ОСОБА_1 у задоволенні заяви №500038789 у продовженні строку тимчасового перебування на території України.
При цьому, в позовній заяві позивач зазначає, що використовує своє право та відповідно до положень ч. 1 ст. 25 КАС України звертається до Черкаського окружного адміністративного суду за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання приймаючої сторони фізичної особи ОСОБА_2 - АДРЕСА_1 .
З даного приводу, слід зазначити наступне.
Відповідно до частини 1 статті 25 КАС України, адміністративні справи з приводу оскарження індивідуальних актів, а також дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які прийняті (вчинені, допущені) стосовно конкретної фізичної чи юридичної особи (їх об`єднань), вирішуються за вибором позивача адміністративним судом за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання (перебування, знаходження) цієї особи-позивача або адміністративним судом за місцезнаходженням відповідача, крім випадків, визначених цим Кодексом.
Якщо така особа не має місця проживання (перебування) в Україні, тоді справу вирішує адміністративний суд за місцезнаходженням відповідача.
Отже, вищевказаною нормою передбачено правила альтернативної підсудності адміністративних справ з приводу оскарження індивідуальних актів, а також дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які прийняті (вчинені, допущені) стосовно конкретної фізичної чи юридичної особи (їх об`єднань).  Зокрема, встановлено, що такі справи вирішуються за вибором позивача: 1) адміністративним судом за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання (перебування, знаходження) цієї особи-позивача або 2) адміністративним судом за місцезнаходженням відповідача, крім випадків, визначених цим Кодексом.
Колегія суддів наголошує на тому, що, згідно вимог абз. 1 ч. 1 ст. 25 КАС України, для звернення до суду за місцем проживання (перебування, знаходження) позивача, таке місце проживання має бути зареєстрованим у встановленому законом порядку.
При цьому, як вірно зазначено судом першої інстанції, положення КАС України не передбачають права подачі позову до суду за зареєстрованим у встановленому порядку місцем проживання приймаючої сторони.
Беручи до уваги викладене, враховуючи, що позивач ОСОБА_1 не має зареєстрованого місця проживання (перебування) в Україні, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що спір належить до територіальної юрисдикції Окружного адміністративного суду м. Києва, як адміністративним судом за місцезнаходженням відповідача.
Посилання апелянта на те, що він має право звернутися до суду, територіальна юрисдикція якого поширюється на ту адміністративно-територіальну одиницю, у межах якої виникли спірні правовідносини, колегія суддів вважає необгрунтованими, оскільки, така можливість не передбачена положеннями Кодексу адміністративного судочинства України.
Також, колегія суддів вважає необгрунтованими посилання апелянта на те, що, згідно Порядку продовження строку перебування та продовження або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.02.2012 № 150, для продовження строку перебування на території України іноземець та особа без громадянства і приймаюча сторона (фізична особа) разом із заявою подають документ про право власності або свідоцтво про державну реєстрацію права власності на житло, яке надається іноземцеві та особі без громадянства для перебування, адже, дані обставини не визначено положеннями КАС України, як такі, що впливають на визначення територіальної підсудності даної справи.
Водночас, колегія суддів зазначає, що передача даної адміністративної справи на розгляд до Окружного адміністративного суду м. Києва не є порушенням права позивача на звернення до суду.
Судом апеляційної інстанції враховується, що, згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних  країнах. З  тим,  щоб дотриматися принципу     справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Відповідно до  ст. 242 КАС України,  рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно застосував положення чинного законодавства України при постановленні оскаржуваної ухвали із дотриманням норм процесуального права, а тому, підстав для її скасування не вбачається.
Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись статтями ст.ст. 241, 242, 243, 308, 311, 312, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 04 жовтня 2022 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328-329 КАС України.

Суддя-доповідач                                                                      Вівдиченко Т.Р.          

Судді                                                                                           Ключкович В.Ю.

                                                                                                    Кузьмишина О.М.