Єдиний унікальний номер 753/12693/22
Апеляційне провадження № 33/824/647/2023

 
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
____________________________________________________________________
 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И
 
02 лютого 2023 року суддя Київського апеляційного суду Журба С.О., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Дарницького районного суду міста Києва від 07 листопада 2022 року, прийняту відносно 
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, -
 
В С Т А Н О В И В :
 
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 492094, 10.10.2022 об 11:45 год. ОСОБА_2 , знаходячись за адресою: АДРЕСА_2 , вчинив сімейну сварку з дружиною ОСОБА_1 , в ході якої кидався в бійку, чим своїми діями завдав останній психологічного болю, тобто скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.
Постановою Дарницького районного суду міста Києва від 07 листопада 2022 року провадження у справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП закрито у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
Не погоджуючись із таким судовим рішенням, ОСОБА_1 направила апеляційну скаргу, в якій просить постанову Дарницького районного суду міста Києва від 07 листопада 2022 року скасувати та направити справу на новий розгляд до Дарницького районного суду міста Києва.
01.01.2023 року на електронну адресу Київського апеляційного суду від представника ОСОБА_1 - адвоката Кухаренко О.В.надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. В обгрунтування клопотання заявник зазначала про неможливість прибути у судове засідання у зв`язку хворобою. В той же час жодного доказу на підтвердження своїх посилань заявник до суду не надала. 
Сама апелянт у судове засідання також не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила, клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надала. 
З врахуванням вищевказаного, апеляційний суд прийшов до висновку про відсутність передбачених законом підстав для відкладення розгляду справи. 
Переглянувши справу, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин і доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення. Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.
Підставою для відмови у притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності з точки зору суду стала те, що наявні у матеріалах справи протокол про адміністративне правопорушення та пояснення потерпілої не є достатніми доками винуватості ОСОБА_2 у вчиненні інкримінованого йому правопорушення.
Протокол про адміністративне правопорушення в розумінні статті 251 КУпАП за своєю правовою природою не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у суду.
За змістом ст.ст. 251, 280 КУпАП доказуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення належними та допустимими доказами підлягає подія щодо вчинення адміністративного правопорушення, вина особи у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності на інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
В матеріалах справи до протоколу про адміністративне правопорушення додані заява ОСОБА_1 та пояснення самого ОСОБА_2 , які протирічать один одному. Жодних інших доказів матеріали справи не містять. 
Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справи Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що деякі справи про адміністративні правопорушення, за своєю суттю мають кримінальний характер та повністю підпадають під гарантії ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (п.п.21-22 рішення у справі «Надточій проти України», п.33 рішення у справі «Гурепка проти України»), що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку у цій справі представляє особа, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.
Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема по справам «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08 лютого 2001 року, «Лавенте проти Латвії» від 07 листопада 2002 року неодноразово вказує, що оцінюючи докази суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростованих презумпцій.
Тобто, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Аналогічна норма міститься й в статті 62 Конституції України. Окрім того, суд не має права самостійно збирати докази та фактично брати на себе функцію звинувачення.
ЄСПЛ неодноразово вказував, що право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (§§ 29-30 рішення ЄСПЛ від 09 грудня 1994 року в справі «Руїз Торія проти Іспанії», заява № 18390/91). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (§ 2 рішення ЄСПЛ від 27 вересня 2001 року у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії», заява № 49684/99).
З врахуванням вищевказаного, з точки зору суду особа не може бути приятгнута до адміністративної відповідальності на підставі лише пояснення однієї особи, які протирічать поясненням іншої особи. Інших доказів справа не містить. За таких умов вищенаведені докази не можна вважати достатніми та допустимими для підтвердження вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.
Апелянтом, окрім свого викладення обставин подій в апеляційній скарзі було наведено лише ряд теоретичих норм права, які жодним чином не спростовують обгрунтованості висновків суду першої інстанції з цього приводу. 
Належних та обгрунтованих доказів на підставі яких можна було б дійти висновку про належність інкримінованого ОСОБА_2 дій, матеріали справи не містять. В свою чергу, апеляційний суд не має підстав та права на збирання нових доказів, відтак, з огляду на вищевказане, апеляційна скарга ОСОБА_1 не підлягає до задоволення.
Враховуючи зазначене, апеляційним судом встановлена невідповідність дійсності тих обставин, якими апелянт обґрунтовує свою апеляційну скаргу, відтак порушень судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, які були б підставою для скасування чи зміни постанови суду під час апеляційного перегляду справи, апеляційний суд не вбачає.
Керуючись ст. 294 КУпАП, суд 
 
П О С Т А Н О В И В:
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову Дарницького районного суду міста Києва від 07 листопада 2022 року про закриття провадження у справі  про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 173-2 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення залишити без змін.
Постанова апеляційного суду є остаточною й оскарженню не підлягає.

 
 
Суддя                                                                                                             С.О. Журба