КИЇВСЬКИЙ  АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
03110, м. Київ, вул. Солом`янська, 2-а, e-mail: inbox@kia.court.gov.ua

Єдиний унікальний номер справи № 753/24499/21                                   Головуючий у суді першої інстанції - Коренюк А.М.
Номер провадження № 22-ц/824/1886/2023                                      Доповідач в суді апеляційної інстанції - Яворський М.А.
 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 лютого 2023 року                                                                                          м. Київ
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Головуючого судді:          Яворського М.А.,
суддів:                               Кашперської Т.Ц., Фінагеєва В.О.,
за участю секретаря  - Владімірової О.К.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , на ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 02 серпня 2022 року у справі за скаргою  ОСОБА_1 на дії головного державного виконавця Дарницького районного відділу Державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Білан Юлії Станіславівни, заінтересована особа - ОСОБА_3 ,-
ВСТАНОВИВ:
У листопаді 2021 року  ОСОБА_1 звернулась до суду із скаргою на дії головного державного виконавця Дарницького районного відділу Державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Білан Ю.С, яку мотивувала тим, що 11 листопада 2021 року головним державним виконавцем Дарницького районного відділу Державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Білан Ю.С. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження у виконавчому провадженні ВП № 64805230 по виконанню ухвали Дарницького районного суду м. Києва від 02 березня 2021 року про зобов`язання її ( ОСОБА_1 ) передати дітей для зустрічі з батьком, не чинити дій, направлених на перешкоджання ОСОБА_3 у спілкуванні та вихованні дітей.
Вона не погоджується із вказаною постановою державного виконавця, яка мотивована тим, що ухвала суду боржником не виконана, та не може бути виконаною без участі боржника, у зв`язку із чим 11 листопада 2021 року до органу досудового розслідування державним виконавцем направлено повідомлення про вчинення кримінального правопорушення. 
Вважає, що висновки державного виконавця про начебто невиконання нею, як боржником, судового рішення, та про неможливість його виконання без участі боржника не відповідають дійсним обставинами та є хибним за відсутності належних доказів - актів державного виконавця, складених відповідно до ч. 3 ст. 641 Закону України «Про виконавче провадження» про невиконання без поважних причин боржником рішення суду, не вжиті заходи до винесення постанови про накладення на боржника штрафу, у розмірі визначеному ч. 1 ст. 75 вказаного Закону.
Вказує, що оспорюванні дії під час проведення виконавчих дій держаним виконавцем та постанова такого виконавця суперечить також приписам ч. 1 ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження», згідно з якими виконавче провадження здійснюється з дотриманням засад законності, справедливості, неупередженості та об`єктивності. Принцип об`єктивності досягається тоді, коли рішення виконавця приймається на підставі повного і всебічного з`ясування обставин, які підтверджуються належними та допустимими доказами. Проте на підтвердження невиконання нею, як боржником, без поважних причин рішення суду, акти державним виконавцем не складались, матеріали виконавчого провадження не містять таких актів, а сам висновок державного виконавця базується лише на заявах стягувача у справі ОСОБА_3
Враховуючи, що держаним виконавцем прийнято незаконну постанову про закінчення виконавчого провадження, ОСОБА_1 просить скасувати таку постанову, судові витрати покласти на Дарницький районний відділ Державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).
Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 02 серпня 2022 року у задоволенні скарги ОСОБА_1 відмовлено.
Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, відповідно до якої не погоджується із висновком суду, що факт невиконання боржницею судового рішення (ухвали про забезпечення позову) був доведений, а тому дії державного виконавця були цілком законними та правильними.
Крім того апелянт вважає, що розглядаючи скаргу на дії та рішення державного виконавця та постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції застосував помилкову норму закону (приписи ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження») замість правильної норми закону, яка підлягає до застосування в даному спірному питанні, а саме приписи ст. 641 Закону України «Про виконавче провадження». 
Оскільки норми ст. 63 вказаного Закону регламентують порядок виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, однак, в даному випадку виконавче провадження № 64805230 було відкрито та здійснювалось на підставі ухвали Дарницького районного суду міста Києва від 02 березня 2021 року у цивільній справі № 753/12461/20, яка є самостійним виконавчим документом.
Апелянт вважає, що вказана ухвала суду фактично є розпорядженням про контакт з дітьми, а порядок виконання та здійснення контролю виконання таких рішень (ухвал) регламентовано саме приписами ст. 641 Закону України «Про виконавче провадження».
Разом із тим, апелянт посилається на помилковість висновків суду про те, що відсутність актів державного виконавця про невиконання судового рішення може свідчити про невиконання боржником такого рішення за наявності відповідних заяв стягувача.
Зазначає апелянт і про те, що Окружним адміністративним судом м. Києва вже було розглянуто спори щодо правомірності застосування державним виконавцем штрафів до боржниці - ОСОБА_1 за начебто невиконання рішення суду (ухвали суду) на підставі постанов головного державного виконавця Білан Ю.С.
Так, рішеннями Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 липня 2021 року у адміністративній справі № 640/11786/21, від 17 лютого 2022 року у адміністративній справі № 640/35016/21 та від 09 лютого 2022 року у адміністративній справі № 640/31848/21 визнано протиправними та скасовано постанови від 31 березня 2021 року, від 11 листопада 2021 року від та від 11 жовтня 2021 року про накладення штрафу у виконавчому провадженні № 64805230, а також встановлено, що з наявних у справах копіях матеріалів виконавчого провадження № 64805230 не вбачається, що у межах спірних правовідносин відповідачем було складено акт про невиконання боржником (позивачем) рішення без поважних причин, наявність якого передбачена частиною третьою статті 64-1 Закону України «Про виконавче провадження», а постанову про накладення штрафу складено виключно на підставі заяви стягувача про невиконання рішення суду.
Вказує, що обставини встановлені судовим рішенням доказуванню не підлягають, а обставина невиконання боржницею - ОСОБА_1 ухвали про забезпечення позову у цивільній справі № 753/12461/20 спростована (не знайшла свого документального підтвердження).
Посилається апелянт й на те, що скарга на рішення головного державного виконавця Дарницького районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Білан Ю.С. у виконавчому провадженні № 64805230 була розглянута за відсутності боржниці та її представника, незважаючи на те, що перед судовим засіданням, ОСОБА_1 повідомила суд про поважність причин неявки та просила суд відкласти розгляд справи.
Однак судом першої інстанції проігноровано  таке  клопотання та проведено розгляд справи за відсутності боржниці, що позбавило її можливості повідомити суду важливі обставини справи та подати відповідні докази, а саме копії рішень Окружного адміністративного суду міста Києва, що вказувались вище.
Враховуючи наведене в апеляційній скарзі, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 просить скасувати ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 02 серпня 2022 року та постановити нове судове рішення, яким задовольнити у повному обсязі вимоги скарги, вирішити питання розподілу судових витрат.
13 січня 2023 року на адресу апеляційного суду засобами поштового зв`язку надійшов відзив від головного державного виконавця Дарницького відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Білана Ю.С., однак такий відзив подано з порушенням строку, передбаченого ухвалою Київського апеляційного суду про відкриття апеляційного провадження від 26 жовтня 2022 року. Зазначену ухвалу виконавцю було направлено на електронну адресу 14 листопада 2022 року.
Разом з тим, Білан Ю.С. у відзиві не заявляє клопотання про поновлення пропущеного строку на подання такого відзиву.
Враховуючи викладене, суд доходить до висновку про неповажність причин пропуску строку на подання відзиву, а тому даний відзив не приймається судом.
Представник заявника у справі ОСОБА_2. при апеляційному розгляді справи підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, та просив її задовольнити.
Зацікавлена  особа - ОСОБА_3 при апеляційному розгляді справи  заперечив щодо доводів, викладених в апеляційній скарзі, та просив залишити її без задоволення, а  ухвалу - без змін. 
Головний державний виконавець Дарницького відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Білан Ю.С., будучи обізнаною про дату, час та місце розгляду справи  до суду апеляційної інстанції не з`явилася та подаючи відзив просила розглянути вказану справу у її відсутність (а.с.128 т.2). 
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, які з`явилися в судове засідання, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає    задоволенню з таких підстав.
Так,  судом першої інстанції при розгляді справи встановлено, що з 11 березня 2021 року в провадженні Дарницького районного відділу Державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) перебували матеріали виконавчого провадження ВП № 64805230 по виконанню ухвали Дарницького районного суду міста Києва від 02 березня 2021 року про зобов`язання ОСОБА_1 передати дітей для зустрічі з батьком, не чинити дії, направлених на перешкоджання ОСОБА_3 у спілкуванні та вихованні дітей (матеріали виконавчого провадження ВП № 64805230 від 11 березня 2021 року).
Дана ухвала постановлена судом у порядку забезпечення позову ОСОБА_3 по справі за його позовом до ОСОБА_1 в частині вимог про визначення місця проживання дітей (матеріали виконавчого провадження ВП № 64805230 від 11 березня 2021 року).
Постановою державного виконавця від 11 березня 2021 року відкрито виконавче провадження із роз`ясненням боржнику обов`язку про необхідність виконання рішення суду протягом 10 робочих днів.
11 березня 2021 року державним виконавцем повідомлено сторін про відкриття виконавчого провадження із направлення для виконання та роз`ясненням боржнику обов`язку про необхідність виконання рішення суду протягом 10 робочих днів.
Також суд першої інстанції зазначив, що боржником рішення суду у добровільному порядку виконано не було, у зв`язку із чим державним виконавцем направлено вимогу боржнику про перевірку виконання рішення суду строком до 25 червня 2021 року. Проте, у зазначений час боржник не з`явився та про причини невиконання рішення суду не повідомив.
30 червня 2021 року від боржника до ВДВС надійшли пояснення про те, що ухвалу суду виконує, зустрічі дітей з батьком згідно ухвали суду відбуваються відповідно до графіку.
27.04.2021 року, 10.06.2021 року, 15.06.2021 року, 29.06.2021 року, 14.09.2021 року, 21.09.2021 року, 28.09.2021 року до ВДВС надійшли заяви стягувача про те, що боржником не виконується ухвала суду.
15.09.2021 року державним виконавцем направлено повторну вимогу боржнику про виконання рішення суд строком до 08.10.2021 року, проте вимога не була виконана, що стало наслідком винесення державним виконавцем постанови від 11.10.2021 року за наслідком невиконання ухвали Дарницького районного суду міста Києва від 02 березня 2021 року про накладення на боржника ОСОБА_1 штрафу у розмірі 1 700 грн. Вказаною постановою зобов`язано боржника виконати рішення та попереджено про кримінальну відповідальність.
11.10.2021 року державним виконавцем направлено боржнику повторну вимогу про виконання рішення суду строком до 29.10.2021 року.
01.11.2021 року до ВДВС надійшло повідомлення боржника про виконання вимоги державного виконавця.
09.11.2021 року до ВДВС надійшло повідомлення стягувача про невиконання боржником ухвали суду.
Станом на 11.11.2021 року ухвала суду боржником не була виконана, про причини невиконання повідомлено не було.
Постановою державного виконавця від 11.11.2021 року на  ОСОБА_1 накладено штраф у розмірі 3 400 грн. Вказаною постановою зобов`язано боржника виконати рішення та попереджено про кримінальну відповідальність.
Розглядаючи подану ОСОБА_1 скаргу та відмовляючи у її задоволенні, суд першої інстанції зазначив, що з матеріалів виконавчого провадження ВП № 64805230 від 11 березня 2021 року вбачається, що державним виконавцем у відповідності до визначеного ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження» порядку виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, вжиті заходи до виконання рішення суду, проте боржником дії по виконанню рішення суду не вчинені, що стало наслідком правомірного застосування до такого боржника п.2 ч.3 Закону України «Про виконавче провадження» за наслідком невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, надіславши до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення, із винесенням постанови про закінчення виконавчого провадження.
Доводи скаржника про відсутність актів про невиконання судового рішення суд не прийняв, пославшись на наявність заяв стягувача про невиконання боржником рішення суду, додатково обґрунтувавши висновки тим, що акт державним виконавцем складається за закінченням виконавчого провадження, як передбачено ч.4 ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження».
Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Ухвала суду першої інстанції не в повній мірі відповідає вказаним вимогам закону виходячи з наступного.
Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Так, ОСОБА_1 звертаючись до суду із вказаною скаргою обґрунтовувала її тим, що державний виконавець при здійсненні виконавчого провадження порушила вимоги  Закону України «Про виконавче провадження» та ухвалюючи оспорювану постанову  безпідставно дійшла висновку про умисне невиконання нею  судового рішення. 
Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Згідно зі статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Виконавець зобов`язаний, зокрема, здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.
Відповідно до пункту 9 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.
Згідно зі статтею 64-1 Закону України «Про виконавче провадження» виконання рішення про встановлення побачення з дитиною полягає у забезпеченні боржником побачень стягувача з дитиною в порядку, визначеному рішенням.
Державний виконавець здійснює перевірку виконання боржником цього рішення у час та місці побачення, визначених рішенням, а у разі якщо вони рішенням не визначені, то перевірка здійснюється у час та місці побачення, визначених державним виконавцем.
У разі невиконання без поважних причин боржником рішення державний виконавець складає акт та виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі, визначеному частиною першою статті 75 цього Закону. У постанові зазначаються вимога виконувати рішення та попередження про кримінальну відповідальність.
У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення державний виконавець складає акт, виносить постанову про накладення на боржника штрафу в подвійному розмірі, надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення, звертається з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України до суду за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби, виносить вмотивовану постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами (із врахуванням обмежень, передбачених частиною десятою статті 71 цього Закону) та вживає інші заходи примусового виконання рішення, передбачені цим Законом.
У разі виконання рішення боржником виконавець складає акт та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.
Якщо боржник у подальшому перешкоджає побаченням стягувача з дитиною, стягувач має право звернутися до державного виконавця із заявою про відновлення виконавчого провадження. Після відновлення виконавчого провадження державний виконавець повторно здійснює заходи, передбачені цією статтею.
З метою реалізації положень статті 64-1 Закону України «Про виконавче провадження» та для більш повного і докладного нормативного регулювання правовідносин щодо примусового виконання рішень судів щодо встановлення побачень з дитиною, окремі процедурні питання порядку виконання таких рішень були висвітлені в Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5.
Так пунктами 8, 9 та 10 розділу ІХ Інструкції № 512/5 встановлено, що державний виконавець здійснює перевірку виконання боржником рішення про встановлення побачення з дитиною у час та місці побачення стягувача з дитиною, визначені рішенням або державним виконавцем.
У разі невиконання без поважних причин боржником рішення про встановлення побачення з дитиною державний виконавець здійснює заходи примусового виконання рішення, передбачені частиною третьою статті 64-1 Закону.
У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення про встановлення побачення з дитиною державний виконавець здійснює заходи примусового виконання рішення, передбачені частиною четвертою статті 64-1 Закону.
При кожному наступному невиконанні боржником зазначеного рішення державний виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі, визначеному частиною четвертою статті 64-1 Закону.
У разі виконання боржником рішення виконавець складає акт, що підписується сторонами виконавчого провадження, та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження відповідно до пункту 9 частини першої статті 39 Закону.
Таким чином, як положеннями ст. 64-1 Закону України «Про виконавче провадження», так і положеннями Інструкції № 512/5, передбачено, що у разі примусового виконання рішення суду про встановлення побачень з дитиною державний виконавець зобов`язаний бути присутнім у час та місці такого побачення.
При цьому, за результатами такого побачення державний виконавець має скласти акт, яким зафіксувати, чи відбулось побачення, або у разі неможливості проведення побачення - зазначити обставини, що зумовили невиконання рішення суду.
У подальшому, на підставі акту виконавцем має вирішуватись питання про закінчення виконавчого провадження або про накладення штрафу (в залежності від обставин справи).
З матеріалів справи вбачається, що 31 березня 2021 року головним державним виконавцем Дарницького районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Білан Юлії Станіславівни у зв`язку невиконання боржником ухвали Дарницького районного суду міста Києва від 02 березня 2021 року  винесено постанову про накладення на ОСОБА_1 штрафу в розмірі 1700 грн. у виконавчому провадженні № 6480523
Разом із тим, рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва  від 15 липня 2021 року в адміністративній справі №640/11786/21 вище вказану постанову державного виконавця  було скасовано із підстав порушення державним виконавцем положень Закону України «Про виконавче провадження». 
Так, суд адміністративної юрисдикції при вирішенні вказаного адміністративного спору дійшов висновку, що з наявних у справі копій матеріалів виконавчого провадження № 64805230 не вбачається, що у межах спірних правовідносин відповідачем (головним державним виконавцем) було складено акт про невиконання боржником (позивачем) рішення без поважних причин, наявність якого передбачена частиною третьою статті 64-1 Закону України «Про виконавче провадження». Більш того, з наявних доказів слідує, що державний виконавець взагалі не приймав участі під час виконання рішення суду та не прибув до місця побачення стягувача з дітьми у встановлені судом дату та час, а постанову про накладення штрафу склав виключно на підставі заяви стягувача про невиконання рішення суду.
Також із матеріалів справи вбачається, що 11 жовтня 2021 року головним державним виконавцем Дарницького районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Білан Юлії Станіславівни у зв`язку невиконання боржником ухвали Дарницького районного суду міста Києва від 02 березня 2021 року  винесено постанову про накладення на ОСОБА_1 штрафу в розмірі 1700 грн. у виконавчому провадженні № 6480523 (а.с.208 т.1).
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 лютого 2022 року в адміністративній справі № 640/31848/21 визнано протиправною та скасовано постанову головного державного виконавця Дарницького районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Білан Юлії Станіславівни від 11 жовтня 2021 року про накладання штрафу у виконавчому провадженні № 64805230.
11 листопада 2021 року головним державним виконавцем Дарницького районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Білан Юлією Станіславівною у зв`язку невиконання боржником ухвали Дарницького районного суду міста Києва  від 02 березня 2021 року  винесено постанову про накладення на ОСОБА_1 штрафу в розмірі 3400 грн. у виконавчому провадженні № 6480523 (а.с.210- 211 т.1).
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 лютого 2022 року в адміністративній справі № 640/35016/21 визнано протиправною та скасовано постанову головного державного виконавця Дарницького районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Білан Юлії Станіславівни від 11 листопада 2021 року про накладання штрафу у виконавчому провадженні № 64805230.
Зазначені вище рішення адміністративного суду мотивовані тим, що державним виконавцем при винесені постанов про накладення штрафів не було дотримано вимог ст. 64-1 Закону України «Про виконавче провадження» та пунктів 8, 9 та 10 розділу ІХ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5.
Ухвалюючи рішення у вказаних адміністративних справах суд звернув увагу державного виконавця, що Закон України «Про виконавче провадження» зобов`язує державного виконавця самостійно перевіряти виконання рішення суду шляхом його особистої присутності під час проведення побачення. Зазначений обов`язок державного виконавця був встановлений з метою належної перевірки виконавцем виконання рішення суду, а у разі невиконання рішення суду - встановлення поважності або неповажності причин такого невиконання.
Тобто, обставини щодо невиконання рішення суду мають бути встановлені безпосередньо державним виконавцем, а не взяті зі слів учасників виконавчого провадження. При цьому, як у випадку належного проведення побачення, так і при невиконанні рішення суду державний виконавець має скласти акт, в якому зафіксувати обставини справи. 
У вище вказаних випадках державний виконавець зазначеного обов`язку не виконав та самостійно не перевірив виконання рішення суду шляхом його особистої присутності під час проведення побачення, поклавшись на  заяви стягувача, тому вказані дії державного виконавця визнати законними та обґрунтованими суд не може. 
Аналогічного змісту висновки викладені і в постановах Верховного Суду  від 12 квітня 2021 року у справі № 638/12278/15-ц (провадження 4-с/638/65/20), від  25 липня 2022 року у справі № 548/1091/20 (провадження № 61-5818св21),  від 15 вересня 2022 року у справі № 202/8012/21 (провадження № 61-6153св22). 
Вказані процесуальні рішення (постанови про накладення штрафу) були прийняті державним виконавцем за відсутності виконавця під час проведення побачення та за відсутності складеного акту, що свідчить про допущення відповідачем процедурних порушень під час винесення оскаржуваної постанови. Таке процедурне порушення не є формальним та суттєво впливає на правильність оскаржуваного рішення, оскільки відповідачем не було повністю досліджено обставини щодо виконання рішення суду про встановлення побачень з дитиною.
Відповідно до  ч.4 ст. 82 ЦПК України  обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Суд першої інстанції вище вказаних обставин та положень цивільного процесуального законодавства не врахував, у зв`язку з чим дійшов помилкового рішення про недоведеність обставин, на які посилалася ОСОБА_1 .
При цьому колегією суддів враховується, що відсутність доведеного факту ухилення боржника від виконання  судового рішення є достатньою підставою для скасування постанови державного виконавця від 11 листопада 2021 року щодо закінчення виконавчого провадження з підстав того, що ухвала боржником не виконана та не може бути виконаною без участі боржника.
Відповідно до п.2 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Відповідно до частини першої статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу, висновки суду не відповідають обставинам справи, ухвала суду першої інстанції постановлена з порушенням норм процесуального права і підлягає скасуванню з постановленням нового судового рішення про задоволення поданої ОСОБА_1 скарги.  
Керуючись  ст. 367, 374, 376, 383-384, 447, 451 ЦПК України, апеляційний суд, -                    
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , задовольнити. 
Ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 02 серпня 2022 року скасувати та ухвалити у справі постанову, якою скаргу ОСОБА_1 на дії головного державного виконавця Дарницького районного відділу Державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Білан Юлії Станіславівни задовольнити.  
Постанову головного державного виконавця Дарницького районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Білан Юлії Станіславівни  про закінчення виконавчого провадження від 11 листопада 2021 року у виконавчому провадженні №64805230, скасувати. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів із дня складення повного судового рішення шляхом подачі скарги безпосередньо до Верховного Суду.
Повний текст постанови виготовлено 02 лютого 2023 року. 
 
Головуючий суддя :                                                                     М.А.Яворський  
          Судді:                                                                                             Т.Ц.Кашперська                                                                                                            В.О.Фінагеєв