ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
79010, м.Львів, вул.Личаківська,81
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"16" лютого 2023 р.                                         Справа №926/2657/22
Західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючої судді                                                                      Орищин Г.В.,
суддів                                                                                          Галушко Н.А.,
                                                                                                    Желіка М.Б.
секретар судового засідання Костерева О.А.
розглянув апеляційну скаргу Регіонального відділення Фонду державного майна України по Івано-Франківській, Чернівецькій та Тернопільській областях № 10-12-01484 від 13.10.2022 
на рішення Господарського суду Чернівецької області від 14.09.2022 (повний текст рішення складено 23.09.22, суддя Проскурняк О.Г)
у справі № 926/2657/22
за позовом Фізичної особи - підприємця Бондаренко Тетяни Іванівни
до відповідача Регіонального відділення Фонду державного майна України по Івано-Франківській, Чернівецькій та Тернопільській областях
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Буковинський державний медичний університет
про визнання укладеною додаткової угоди від 25 липня 2022 року до договору оренди № 356,

представники сторін не з`явились

18 липня 2022 Фізична особа - підприємець Бондаренко Тетяна Іванівна звернулась до Господарського суду Чернівецької області з позовом до Регіонального відділення Фонду державного майна України по Івано-Франківській, Чернівецькій та Тернопільській областях про визнання договору оренди укладеним.
В обґрунтування своїх позовних вимог позивач покликалась на таке:
- 29 грудня 2011 року між Регіональним відділенням ФДМУ по Чернівецькій області, правонаступником якого є Регіональне відділення Фонду державного майна України (далі РВ ФДМУ або Фонд) по Івано-Франківській, Чернівецькій та Тернопільській областях  та фізичною особою-підприємцем Бондаренко Тетяною Іванівною (далі ФОП Бондаренко Т.І.) було укладено договір оренди нерухомого майна № 356, що належить до державної форми власності, - нежитлових вбудованих приміщень першого поверху та підвалу гуртожитку (літ. А), загальною площею 225,50 кв.м., які розташовані за адресою: м. Чернівці, вул. М.Заньковецької, 11, що перебуває на балансі Буковинського державного медичного університету;
- відповідно до додаткового договору від 27 січня 2017 року термін дії договору оренди № 356 від 29 грудня 2011 року продовжено на 5 років, а саме до 28 грудня 2021 року включно;
- 14 вересня 2021 року позивачкою було подано заяву про намір продовжити договір оренди № 356 нерухомого майна, що належить до державної власності, проте наказом № 322 від 26 листопада 2021 року Управління забезпечення реалізації повноважень у Чернівецькій області РВ ФДМУ по Івано-Франківській, Чернівецькій та Тернопільській областях відмовлено орендарю у продовженні договору оренди;
- 23 червня 2022 року ФОП Бондаренко Т.І. направила на адресу РВ ФДМУ по Івано-Франківській, Чернівецькій та Тернопільській областях, та Буковинського державного медичного університету лист з підписаним проектом додаткової угоди від 22 червня 2022 року щодо продовження терміну дії договору оренди № 356 від 29 грудня 2011 року на період дії воєнного стану, введеного на підставі Указу Президента України від 24 лютого 2022 року за № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ та впродовж 3-х місяців з дати його припинення чи скасування. Однак, відповіді на вказаний лист не отримала, відтак, в силу приписів ч. 2 ст. 19 Конституції України, вважала, що рішення відповідача щодо зміни строку договору оренди, отримано методом мовчазної згоди. З огляду на наведене, ФОП Бондаренко Т.І звернулася до Господарського суду Чернівецької області з позовом, в якому просила визнати укладеною додаткову угоду від 22.06.2022  до договору оренди нерухомого майна за № 356; 
- після звернення позивачки з вказаним позовом до місцевого господарського суду, остання звернулася до суду із заявою про зміну предмета позову, в якій покликалась на те, що ФОП Бондаренко Т.І. було підписано додаткову угоду від 25 липня 2022 року в новій редакції з істотною умовою щодо строку продовження терміну дії договору оренди № 356 від 29 грудня 2011 року на 5 (п`ять) років, а саме з 28 грудня 2021 року по 28 грудня 2026 року включно, тобто на той самий термін, на який договір оренди був укладений, відтак просила суд визнати укладеною додаткову угоду від 25 липня 2022 року до договору оренди №356 нерухомого майна, що належить до державної власності від 29 грудня 2011 року.
Рішенням Господарського суду Чернівецької області від 14.09.2022 позовні вимоги Фізичної особи - підприємця Бондаренко Тетяни Іванівни у справі №926/2657/22 задоволено; визнано укладеною додаткову угоду від 25 липня 2022 року до договору оренди нерухомого майна за №356, що належить до державної власності від 29.12.2011 року, між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Івано-Франківській, Чернівецькій та Тернопільській областях та Фізичною особою-підприємцем Бондаренко Тетяною Іванівною щодо оренди нежитлових вбудованих приміщень першого поверху та підвалу гуртожитку, які перебувають на балансі Буковинського державного медичного університету; за рахунок відповідача позивачці відшкодовано судовий збір.
Задовільняючи позовні вимоги ФОП Бондаренко Т.І., Господарський суд Чернівецької області виходив з таких аргументів:
-          станом на час закінчення строку дії спірного договору (28.12.2021) набрав чинності Закон України «Про оренду державного та комунального майна» від 03.10.2019 року № 157-ІХ (далі Закон № 157-ІХ), який, у відповідності до п. 1 та 2 Прикінцевих та Перехідних положень, був введений в дію з 01.02.2020. Проаналізувавши норми вказаного Закону в сукупності з обставинами даного спору, суд дійшов до висновку що до спірних правовідносин підлягає застосуванню абзац перший частини 2 статті 18 Закону №157-ІХ, позаяк спірний договір укладено на строк п`ять років та продовжується за час дії цієї норми права вперше після набрання чинності та введення в дію закону з 01 лютого 2020 року;
-          суд зазначив, що позивачка, у строки визначені ст. 15 Закону № 157-ІХ, звернулася до відповідача із заявою про намір продовжити договір № 356, проте орендодавець 26.11.2021 виніс наказ № 322 «Про прийняття рішення про відмову у продовженні договору оренди № 356 від 29.12.2011 (із змінами)», тобто поза межами 30-денного строку для прийняття рішення про продовження, визначеного ч. 5 ст. 18 Закону №157-ІХ. Водночас, суд зазначив, що сторони не надали належних доказів наявності підстав, що визначені ст. 19 Закону № 157-ІХ для відмови позивачці у продовженні договору оренди;
-          відповідно до пункту 10.5. договору (в редакції додаткового договору), що кореспондується зі ст. 17 Закону № 157-ІХ, у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов цього договору протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору, він вважається продовженим на той самий термін на тих самих умовах, які були передбачені цим договором, за наявності дозволу органу, уповноваженого управляти об`єктом оренди та згоди балансоутримувача. Продовження вказаного договору у визначеному вище порядку можливе за умови, якщо інше не буде встановлено законодавством на момент закінчення строку дії цього договору. Пунктом 14 додаткового договору від 27.01.2017, яким викладено п. 10.1 договору в новій редакції, сторони погодили термін дії договору оренди до 28.12.2021. Судом критично оцінено подані відповідачем докази (копії поштових відправлень), на які останній покликався, як на підтвердження повідомлення позивача про припинення договору оренди № 356 від 29.12.2011 (зі змінами);
-          судом встановлено наявність усіх підстав для визнання договору продовженим на тих самих умовах та на той самий строк, що тягне за собою визнання додаткової угоди укладеною на умовах, запропонованих позивачем.
Не погодившись із ухваленим рішенням місцевого господарського суду, РВ ФДМУ по Івано-Франківській, Чернівецькій та Тернопільській областях подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Чернівецької області від 14.09.2022 у справі № 926/2657/22 та прийняти нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити, з огляду на такі обставини:
-           додатковим договором від 27.01.2017 термін договору оренди № 356 від 29.12.2011 продовжено на 5 років - до 28.12.2021 включно. Відповідач зазначає, що листом від 07.07.2021 за № 18-122-01198 орган приватизації надав змістовне роз`яснення ФОП Бондаренко Т.І щодо порядку продовження договору оренди № 356 та нового механізму оренди державного майна з врахуванням введеного в дію 01.02.2020 Закону № 157-ІХ. Водночас, скаржник не заперечує отримання ним 15.09.2021 заяви ФОП Бондаренко Т.І. за № 7 від 14.09.2021 про намір продовжити договір оренди № 356 на 5 років;
-           враховуючи положення п. 10.5 договору (в редакції додаткового договору від 27.01.2017), який передбачає порядок продовження цього договору та містить застереження щодо вчинення дій сторонами за наявності згоди балансоутримувача та дозволу органу уповноваженого управляти об`єктом оренди, 16.09.2021 Фонд звернувся з відповідними листами:
·           до Вищого державного навчального закладу України «Буковинського державного медичного університету» (лист № 16-122-01710) - балансоутримувача орендованого майна, з проханням надати вичерпну інформацію в обсязі, визначеному Порядком передачі в оренду державного та комунального майна, затвердженого постановою КМУ № 483 від 03.06.2020, для визначення можливості продовження договору оренди № 356;
·          до Міністерства охорони здоров`я України (лист № 07-122-01711) - органу уповноваженого управляти орендованим майном, з проханням погодити продовження договору оренди на 5 років;
У відповідь на звернення Фонду, балансоутримувач листом від 21.10.2021 за № 01.12/3-1927 повідомив про намір використовувати приміщення за адресою місто Чернівці, вул. Заньковецької, 11 для власних потреб з метою розміщення кафедри, і тому не погоджує продовження терміну дії договору оренди № 356 від 29.12.2011 (зі змінами). Однак, Буковинський державний медичний університет не надав органу приватизації необхідної інформації для прийняття обґрунтованого рішення щодо можливості продовження договору оренди № 356. Скаржник вважає за необхідне звернути увагу суду на те, що після отримання заяви ФОП Бондаренко Т.І. про продовження договору оренди № 356 РВ ФДМУ, з метою ефективного використання державного майна, забезпечення надходження коштів до державного бюджету, вчинило всі необхідні дії задля оголошення аукціону, за результатами якого чинний договір оренди міг би бути продовжений з існуючим орендарем або укладений з новим орендарем. Проте, позиція балансоутримувача з порушеного питання, унеможливила прийняття органом приватизації рішення про оголошення аукціону;
-          право орендодавця на відмову від продовжениня строку дії договору було реалізовано органом приватизації у строки, передбачені законодавством для вчинення означених дій. Проте, ФОП Бондаренко Т.I. після отримання вищезазначених листів органу приватизації, не було повернуто орендоване приміщення за актом приймання-передавання майна балансоутримувачу;
-          відповідач наполягає на своєчасності повідомлення позивача про відмову у продовженні строку спірного договору та зазначає, що до зобов`язань орендодавця договором та чинним законодавством не віднесено обов`язків перевіряти вчасність надходження кореспонденції до адресата, вручення такої кореспонденції органами поштового зв`язку належній особі, а в законі міститься лише посилання, що заява про припинення договору має бути висловлена протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору, і що у разі відсутності такої заяви договір вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором;
-          Фонд також вказує, що законодавець визначив умови і порядок продовження договорів оренди державного або комунального майна, що були укладені до набрання чинності Законом № 157-IX. Зокрема встановив, що до 1 липня 2020 року договори оренди державного або комунального майна, укладені до набрання чинності цим Законом, продовжуються в порядку, передбаченому законодавством, яке діяло до дати набрання чинності цим Законом. Після 1 липня 2020 року договори оренди продовжуються в порядку, визначеному цим Законом. Без проведення аукціону можуть бути продовжені договори, які зокрема, укладені та продовжуються вперше, за умови, якщо строк оренди за такими договорами становить п`ять років або менше. Апелянт вважає за доцільне зауважити, що спірний договір оренди №356 від 29.12.2011 продовжується не в перший раз, а відповідно до додаткового договору від 27.01.2017р. термін дії договору оренди №356 від 29.12.2011 вже було продовжено на 5 років, а саме по 28.12.2021 включно.
Скориставшись своїм право, наданим ст. 263 ГПК України, позивачка подала суду відзив на апеляційну скаргу, в якому заперечує доводи скаржника з наступних підстав:
-          відповідно до норм ч. 5 ст. 18 Закону № 157-ІХ граничний строк прийняття рішень орендодавцем щодо продовження або відмови у продовженні договору оренди державного чи комунального майна становить 30 календарних днів з дати отримання заяви і документів від орендаря. Позивачка зазначає, що нею 14.09.2021 (в строки визначені згаданим законом) було подано заяву про намір продовжити спірний договір (що не заперечується відповідачем), однак, як вбачається з наказу № 322 від 26.11.2021 «Про прийняття рішення про відмову у продовженні договору оренди № 356 від 29.12.2011 (зі змінами)», орендодавцем допущено порушення 30-ти денного строку для прийняття відповідного рішення. В контексті наведеного, відповідачем також було порушено права позивачки на законні очікування щодо продовження терміну дії договору оренди нерухомого майна, адже відповідачем не здійснено юридично значимі дії у строки, передбачені законом;
-           позивачка вважає безпідставним покликання скаржника на те, що ФОП Бондаренко Т.І. була належним чином повідомлена про припинення договору оренди, позаяк місцевим господарським судом у даній справі вірно встановлено, що відповідачем не додано до матеріалів справи опису вкладення до цінного листа, що позбавило можливості встановити вміст відправлення;
-          на переконання ФОП Бондаренко Т.І. судом першої інстанції вірно проведено аналіз законодавства, яке підлягало застосуванню до даних правовідносин та зроблено вірний висновок, що договір оренди може бути продовжено без проведення аукціону, оскільки спірний договір укладено на строк п`ять років та продовжується за час дії цієї норми права вперше після набрання чинності та введення в дію закону з 01.02.2020.
З огляду на викладені обставини, позивачка просить відмовити в задоволенні вимог апеляційної скарги, а рішення Господарського суду Чернівецької області від 14.09.2022 у справі № 926/2657/22 залишити без змін.
Третя особа вимог ухвали суду апеляційної інстанції не виконала, жодних пояснень чи заперечень на апеляційну скаргу не подала, своєї позиції в суді апеляційної інстанції у даній справі не висловила, участі уповноваженого представника в судових засіданнях не забезпечувала, хоча була своєчасно та належним чином повідомлена про час та місце розгляду апеляційної скарги на електронну адресу, зазначену в її процесуальних документах.

Процесуальний хід розгляду апеляційної скарги відображено у відповідних ухвалах Західного апеляційного господарського суду. 
Розгляд справи № 926/2657/22 за клопотаннями представників сторін, враховуючи їх територіальну віддаленість від Західного апеляційного господарського суду, проводився в режимі відеоконференцзв`язку з Господарським судом Чернівецької області. В судовому засіданні 02.02.2023 розгляд апеляційної скарги було відкладено на 16.02.2023 в приміщенні Західного апеляційного господарського суду, оскільки була відсутня можливість проведення відеоконференції з Господарським судом Чернівецької області, у зв`язку із зайнятістю залів місцевого господарського суду для проведення інших судових засідань в режимі відеоконференції; участь уповноважених представників сторін в судове засідання визначено на власний розсуд.
Відповідно до ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Враховуючи ту обставину, що сторони повністю висловили свої позиції у попередніх судових засіданнях, з врахуванням норм процесуального права та приймаючи до уваги те, що участь уповноважених представників в дане судове засідання не була визнана обов`язковою, судова колегія вважає за можливе завершити розгляд апеляційної скарги за відсутності представників сторін.

Розглянувши матеріали справи, приймаючи до уваги пояснення, надані сторонами у судових засіданнях, надаючи кваліфікацію спірним правовідносинам, суд апеляційної інстанції не погоджується з висновком місцевого господарського суду щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог, з огляду на наступне:
Як вбачається з матеріалів справи, 29 грудня 2011 року між Регіональним відділенням ФДМУ по Чернівецькій області, правонаступником якого є Регіональне відділення Фонду державного майна України по Івано-Франківській, Чернівецькій та Тернопільській областях та фізичною особою-підприємцем Бондаренко Тетяною Іванівною було укладено договір оренди нерухомого майна № 356, що належить до державної власності.
Відповідно до пункту 1.1. вказаного договору, орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування - нежитлові вбудовані приміщення першого поверху та підвалу гуртожитку (літ. А), загальною площею 225,50 кв.м. (в т.ч. приміщення 1-го поверху: (122-1) - 6,1 кв.м, (122-2) - 103,4 кв.м, (122-3) - 0,9 кв.м, (122-4) - 1,0 кв.м, (122-5) - 1,1 кв.м, (122-6) - 1,6 кв.м, (122-7) -15,0 кв.м, (122-8) - 31,4 кв.м, (122-9) - 4,3 кв.м, (122-10) - 4,7 кв.м, (122-11) - 4,0 кв.м, (122-12) - 10,7 кв.м, (4-7) - 3,2 кв.м. II -3,9 кв.м.; приміщення підвалу: X - 3,9 кв.м., XI -13,0 кв.м., XII - 8,0 кв.м., XIII - 9,3 кв.м.), які розташовані за адресою: м. Чернівці, вул. М. Заньковецької, 11, що перебуває на балансі Буковинського державного медичного університету (надалі балансоутримувач). Майно передається в оренду з метою розміщення кафе, що не здійснює продаж товарів підакцизної групи (п. 1.3 договору).
У відповідності до п. 2.1. договору оренди нерухомого майна № 356 орендар вступає у строкове платне користування майном у термін, зазначений в договорі, але не раніше дати підписання сторонами цього договору та акта приймання-передавання майна, який підписується балансоутримувачем та орендарем за участі орендодавця.
На виконання вказаного пункту договору, 29.12.2011 року між Буковинським державним медичним університетом (балансоутримувач) та ФОП Бондаренко Т.І. (орендар) було підписано акт приймання-передавання переліченого в договорі № 356 майна, який погоджений Регіональним відділенням ФДМУ по Чернівецькій області (орендодавець).
Договір, у відповідності до п. 10.1, укладено строком на 5 років, що діє з двадцять дев`ятого грудня дві тисячі одинадцятого року по двадцять восьме грудня дві тисячі шістнадцятого року включно.
Згодом, 27 січня 2017 року сторони уклали додатковий договір, яким продовжили термін дії договору оренди № 356 від 29 грудня 2011 року на 5 років, а саме до 28 грудня 2021 року включно.
Поруч з тим, додатковим договором від 27.01.2017 сторони внесли зміни до пункту 10.5 договору та виклали його у такій редакції: «У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов цього договору протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору, він вважається продовженим на той самий термін на тих самих умовах, які були передбачені цим договором, за наявності дозволу органу, уповноваженого управляти об`єктом оренди та згоди балансоутримувача. Продовження вказаного договору у визначеному вище порядку можливе за умови, якщо інше не буде встановлено законодавством на момент закінчення строку дії цього договору».
В матеріалах справи наявний лист РВ ФДМУ по Івано-Франківській, Чернівецькій та Тернопільській областях від 07.07.2021 за № 18-122-001198, адресований ФОП Бондаренко Т.І. та Буковинському державному медичному університету, в якому Фонд надав означеним сторонам роз`яснення щодо порядку продовження договору оренди № 356 та нового механізму оренди державного та комунального майна з врахуванням введеного в дію 01.02.2020 Закону України «Про оренду державного та комунального майна».
Згодом, 15.09.2021 на адресу Регіонального відділення Фонду державного майна України по Івано-Франківській, Чернівецькій та Тернопільській областях від ФОП Бондаренко Т.І. надійшла зава від 14.09.2021 за вих. № 7 про намір продовжити договір оренди №356 на 5 років разом з випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб фізичних осіб-підприємців.
На виконання пункту 10.5 договору оренди № 356, 16.09.2021 РВ ФДМУ по Івано-Франківській, Чернівецькій та Тернопільській областях звернулося до:
·          Вищого державного навчального закладу України «Буковинського державного медичного університету» (балансоутримувача) з листом за № 16-122-01710 з проханням надати необхідну інформацію для можливості проведення органом приватизації, у відповідності до вимог чинного законодавства, процедури продовження договору оренди за № 356 від 29.12.2011 (зі змінами) на аукціоні;
· Міністерства охорони здоров`я України (органу уповноваженого управляти орендованим майном) з листом за № 07-122-01711, з проханням погодити продовження на 5 років договору оренди за № 356 від 29.12.2011 (зі змінами).
29 вересня 2021 Фонд повторно звернувся з листом за № 16-122-01815 до балансоутримувача майна за спірним договором оренди з вимогою надати відомості та матеріали, які необхідні органу приватизації для здійснення процедури продовження спірного договору оренди.
Не отримавши відповіді на вказані листи від балансоутримувача, Фонд звернувся до Міністерства охорони здоров`я України з листом від 07.10.2021 за № 07-122-01913, в якому просив сприяти у швидкому, оперативному та належному наданні Буковинським державним медичним університетом всіх необхідних документів, з метою ефективного використання державного майна.
Згодом, у відповідь на перелічені листи, Буковинський державний медичний університет надіслав на адресу РВ ФДМУ по Івано-Франківській, Чернівецькій та Тернопільській областях лист від 21.10.2021 за № 01.12/3-1927, в якому повідомив Фонд, що балансоутримувач має намір використовувати спірні приміщення для власних потреб (розміщення кафедри), відтак університет не погоджує продовження терміну дії договору оренди за № 356 від 29.12.2011 (зі змінами) з ФОП Бондаренко Т.І.
Враховуючи єдину висловлену правову позицію балансоутримувача орендованого майна щодо продовження договору оренди №356 у листі від 21.10.2021 за №01.12/3-1927, Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Івано-Франківській, Чернівецькій та Тернопільській областях видано наказ №322 від 26.11.2021, яким відмовлено орендарю - ФОП Бондаренко Т.I. у продовженні договору оренди за №356 від 29.12.2011р. на підставі абз.3 част. 1 ст. 19 Закону України «Про оренду державного та комунального майна».
26.11.2021 РВ ФДМУ по Івано-Франківській, Чернівецькій та Тернопільській областях надіслав ФОП Бондаренко Т.І повідомлення за № 18-122-02285 про припинення договору оренди за № 356 від 29.12.2011 та наголосив на необхідності повернення орендованого майна за актом приймання-передачі встановленого зразка. Як стверджує відповідач, вказане повідомлення отримано ФОП Бондаренко Т.І. 14.12.2021, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення за № 5800110177636.
Листом від 04.01.2022 за № 18-122-00003 відповідач звернувся до ФОП Бондаренко Т.І., в якому вкотре повідомив орендаря про те, що договір оренди державного майна № 356 від 29.12.2011 припинився 28.12.2021 та звертав увагу ФОП Бодаренко Т.І. на необхідності повернення орендованого майна за актом приймання-передачі балансоутримувачу у встановлений Законом № 157-ІХ та договором спосіб. Вказний лист було отримано ФОП Бондаренко Т.І. 11.01.2022, що підвтерджується долученими до матеріалів справи копією чеку та  відстеженням вручення поштового відправлення.
Після спливу строку договору оренди, позивачка й надалі продовжила користуватися нерухомим майном, визначеним спірним договором оренди, відтак, 23.06.2022 направила на адресу РВ ФДМУ по Івано-Франківській, Чернівецькій та Тернопільській областях підписаний нею проект додаткової угоди від 22.06.2022 щодо продовження терміну дії договору оренди за № 356 від 29.12.2011 на період дії воєнного стану та впродовж 3-х місяців з дати його припинення чи скасування.
Відмова відповідача у продовженні договору оренди стала підставою для звернення ФОП Бондаренко Т.І. до Господарського суду Чернівецької області з позовом до РВ ФДМУ по Івано-Франківській, Чернівецькій та Тернопільській областях про визнання укладеною додаткової угоди від 22.06.2022 до договору оренди № 356 нерухомого майна, що належить до державної власності.
Згодом, після подання позовної заяви, 25.07.2022 позивачкою було підписано додаткову угоду до договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності за № 356 від 29.12.2011 в новій редакції з істотною умовою щодо строку продовження терміну дії договору на 5 років, а саме з 28.12.2021 по 28.12.2026 включно, тобто на той самий термін, на який договір оренди був укладений.

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України) цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Частиною 1 ст. 283 Господарського кодексу України передбачено, що за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. Аналогічна норма закріплена у ч. 1 ст. 759 ЦК України, відповідно до якої за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.
Відповідно до ст. 764 ЦК України, якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором.
Договір найму укладається на строк, встановлений договором (.1 ст.763 ЦК України).
Судом встановлено, що об`єктом оренди за договором оренди за №356 від 29.12.2011 є майно, яке належить до державної власності, тому на спірні правовідносини поширюється дія Закону України «Про оренду державного та комунального майна».
Як вбачається з матеріалів справи, строк дії укладеного між сторонами договору оренди №356 від 29.12.2011 продовжено додатковою угодою від 27.01.2017 на період до 28.12.2021.
Колегія суддів зазначає, що під час дії договору оренди №356 від 29.12.2011 (з урахуванням додаткової угоди від 27.01.2017) Верховною Радою України 03.10.2019 було прийнято Закон України «Про оренду державного та комунального майна» за № 157-ІХ. В розділі «Прикінцеві та перехідні положення» зазначеного Закону передбачено, що він набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування, та вводиться в дію з 01.01.2020 (за виключенням окремих зазначених норм).
Пунктом 5 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону було визнано таким, що втратив чинність Закон України «Про оренду державного та комунального майна» (Відомості Верховної Ради України, 1992 р., № 30, ст. 416 із наступними змінами) з дня введення в дію цього Закону.
Враховуючи опублікування тексту Закону України від 03.10.2019 № 157-ІХ в офіційному виданні «Голос України» 26.12.2019, цей Закон набрав чинності 27.12.2019 і, відповідно до наведених приписів, введений в дію з 01.02.2020, а отже з цієї дати підлягають застосуванню його приписи (за виключенням норм, зазначених в розділі «Прикінцеві та перехідні положення»). При цьому, за загальним правилом, якщо прийнятим нормативним актом порівняно з попереднім змінюється правове регулювання відносин в тій чи іншій сфері, то нові норми застосовуються з дати набрання ними чинності, якщо інше не визначено в самому нормативному акті.
Разом з тим суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що в пункті 2 розділу Закону України від 03.10.2019 № 157-ІХ «Прикінцеві та перехідні положення» передбачено, що договори оренди державного або комунального майна, укладені до набрання чинності цим Законом, продовжуються в порядку, передбаченому законодавством, яке діяло до дати набрання чинності цим Законом, до дати, яка наступить раніше: набрання чинності рішенням Кабінету Міністрів України чи рішенням представницького органу місцевого самоврядування (щодо договорів оренди комунального майна, розташованого в межах відповідної територіальної громади), передбаченим абз. 5 ч. 2 ст. 18 цього Закону, або 01.07.2020. Після настання однієї з дат, яка відповідно до цього пункту наступить раніше, але, у будь-якому випадку, не раніше дня введення в дію цього Закону, договори оренди продовжуються в порядку, визначеному цим Законом. Договори оренди державного та комунального майна, укладені до набрання чинності цим Законом, зберігають свою чинність та продовжують діяти до моменту закінчення строку, на який вони були укладені.
Таким чином, законодавець передбачив умови та порядок продовження дії договорів, які були укладені відповідно до положень Закону України від 10.04.1992 № 2269-XII. Відповідна правова позиція наведена Верховним Судом у постанові від 06.10.2021 у справі № 907/720/20.
Отже, враховуючи, що строк дії договору оренди №356 від 29.12.2011 визначено його сторонами в додатковій угоді від 27.01.2017 до 28.12.2021 включно, відтак в цьому випадку до спірних правовідносин слід застосувати положення Закону України «Про оренду державного та комунального майна» від 03.10.2019 № 157-ІХ.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що ст. 18 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» від 03.10.2019 № 157-ІХ визначено порядок продовження договору оренди, а саме:
Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» №157-IX від 03.10.2019 продовження договорів оренди здійснюється за результатами проведення аукціону, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.
У частині 2 ст. 18 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» №157-IX від 03.10.2019 передбачено, що без проведення аукціону можуть бути продовжені договори, які, зокрема, укладені та продовжуються вперше, за умови, якщо строк оренди за такими договорами становить п`ять років або менше.
Задовільняючи позовні вимоги ФОП Бондаренко Т.І., місцевий господарський суд, окрім іншого, посилається на приписи абз. 1 ч. 2 ст. 18 цього Закону, та зазначає, що укладений між сторонами договір оренди №356 від 29.12.2011 може бути продовжено без проведення аукціону, оскільки строк оренди становить менше п`яти років та договір продовжується вперше після набрання чинності нормою абз. 1 ч. 2 ст. 18 Закону про оренду в новій редакції.
Однак, колегія суддів не може погодитись із вищенаведеним висновком місцевого господарського суду з огляду на наступне:
Як встановлено з матеріалів справи, в договорі оренди №356 від 29.12.2011 сторони визначили строк дії договору з 29.12.2011 по 28.12.2016 включно, тобто 5 років, при цьому додатковим договором від 27.01.2017, сторони продовжили строк дії вказаного договору до 28.12.2021.
Отже, судом встановлено, що між сторонами існували господарські правовідносини, підставою яких є письмовий договір №356 оренди майна, строк дії якого вже був продовжений.
Колегія суддів апеляційної інстанції вважає за доцільне зазначити, що можливість продовження договору оренди без проведення аукціону в силу абз. 1 ч. 2 ст. 18 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» залежить, зокрема, від наявності факту продовження такого договору раніше.
Разом з цим, виходячи зі змісту ч. 2 Прикінцевих та перехідних положень вказаного Закону, якою передбачено, що договори оренди державного та комунального майна, укладені до набрання чинності цим Законом, зберігають свою чинність та продовжують діяти до моменту закінчення строку, на який вони були укладені, та з огляду на продовження договору оренди державного майна № 356 від 29.12.2011 додатковим договором від 27.01.2017, пільги щодо звільнення від проведення аукціону, встановлені абз.2 ч.2 ст.18 Закону, на позивача не розповсюджуються.
За висновком апеляційного суду, такий порядок продовження договорів оренди (без проведення аукціону) розповсюджується лише щодо договорів, які укладені та продовжуються вперше незалежно від того, чи був укладений договір оренди під час дії попередньої редакції Закону України «Про оренду державного та комунального майна» або після набрання чинності новою редакцією закону. Ключовим є саме факт укладення договору вперше, між тим, як було встановлено судом, сторони раніше вже продовжували дію договору оренди на підставі додаткового договору від 27.01.2017.
Водночас, судова колегія вважає за доцільне звернути увагу на те, що позивачка звернулася до суду першої інстанції з позовом про визнання укладеною додаткової угоди до договору оренди № 356 нерухомого майна, що належить до державної власності, 18.07.2022, в той час, як спірний договір оренди припинив свою дію 28.12.2021.
Водночас, суд приймає до уваги, наявний в матеріалах справи лист РВ ФДМУ по Івано-Франківській, Чернівецькій та Трнопільській областях від  07.07.2021 за № 18-122-01198, в якому Фонд інформував орендаря та балансоутримувача про сплив 28.12.2021 строку нотаріально посвідченого договору оренди державного майна № 356 від 29.12.2011 (за змінами) та нового механізму оренди державного майна з врахуванням введеного в дію 01.02.2020 Закону № 157-ІХ, який передбачає продовження такого за результатами проведення аукціону. 
Покликання позивачки на порушення відповідачем вимог Закону № 157-ІХ щодо повідомлення орендаря про відмову у продовженні спірного договору, відхиляються судовою колегією, оскільки до матеріалів справи долучено лист за № 18-122-02285 від 26.11.2021, в якому міститься повідомленням про припинення договору оренди № 356 від 29.12.2011 нерухомого майна, що належить до державної власності (зі змінами), який скерований та отриманий ФОП Бондаренко Т.І., що підтверджується копією поштового відправлення №5800110177636 (а.с.108-109). Доказів протилежного позивачем не подано. Водночас, судова колегія не вбачає за можливе перевірити факт неотримання позивачкою поштового відправлення №5800110177636, позаяк відомості про відстеження зберігаються на сайті Укрпошти не довше шести місяців, а станом на час прийняття вказаної постанови сайт Укрпошти не відображає відомостей за вказаним номером, оскільки такі не зареєстровані в системі.
У відповідності до статті 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Стандарт доказування "вірогідності доказів" на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати їх саме ту кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу. На суд покладено обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були. Вказане узгоджується з правовою позицією викладеною у постанові Верховного суду у справі № 904/2357/20 від 21.08.2020.
Поряд з тим, в матеріалах справи наявний лист РВ ФДМУ по Івано-Франківській, Чернівецькій та Тернопільській областях від 04.01.2022 за № 18-122-00003 (який адресований в тому числі й ФОП Бондаренко Т.І та отриманий нею (а.с. 110-112), яким відповідач повторно повідомляє ФОП Бондаренко Т.І. про припинення 28.12.2021 договору оренди державного майна за № 356 від 29.12.2011 та просить орендаря невідкладно вжити вичерпних заходів щодо звільнення орендованих приміщень та надати орендодавцю акти повернення майна з оренди.
З огляду на наведене, суд приходить до висновку про те, що ФОП Бондаренко Т.І. була обізнана про волевиявлення балансоутримувача та орендодавця щодо припинення дії спірного договору, відтак не могла мати жодних правомірних очікувань чи сподівань з приводу поновлення строку дії спірного договору.
За правовим висновком Великої Палати Верховного Суду в постанові від 19.05.2020 у справі № 910/719/19, заява орендодавця про припинення договору оренди за закінченням строку договору є одностороннім правочином, який відображає волевиявлення орендодавця в спірних правовідносинах, що не потребує узгодження з орендарем в силу прямої норми закону, і є підставою для припинення відповідних зобов`язальних правовідносин.
Повідомлення орендодавцем орендаря про припинення договору є юридично значимою дією, яка засвідчує наявність такого волевиявлення та забезпечує своєчасну обізнаність з ним іншої сторони, є передумовою для настання обумовлених таким одностороннім правочином наслідків також для іншої особи за правилами абзацу 3 частини 3 статті 202 ЦК України.
Щодо аргументів позивача про те, що вона продовжила користуватися нерухомим майном, суд зазначає, що за умови наявності рішення орендодавця про припинення договору та закінчення строку, на який було укладено договір оренди, зазначене (незалежно від інших обставин) є безумовною підставою для висновку про припинення договору. У разі припинення договору оренди, орендар зобов`язаний протягом трьох робочих днів з дати припинення договору повернути орендоване майно в порядку, визначеному договором оренди (ч. 1 ст. 25 Закону №157-ІХ).
Отже, колегія суддів вважає, що оскільки укладений між сторонами договір оренди підлягає продовженню тільки за результатами аукціону, відтак в задоволенні позовних вимог ФОП Бондаренко Т.І. слід відмовити.
Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
З огляду на викладене, судова колегія вбачає підстави для задоволення апеляційної скарги, скасування рішення Господарського суду Чернівецької області від 14.09.2022 та відмови у задоволенні позовних вимог ФОП Бондаренко Т.І.
Судові витрати за розгляд справи судом першої та апеляційної інстанцій, у відповідності до вимог ст. 129 ГПК України, покладаються на позивача.
Керуючись ст. 129, 269, 273, 275, 277, 282, 284 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Регіонального відділення Фонду державного майна України по Івано-Франківській, Чернівецькій та Тернопільській областях задоволити.
Рішення Господарського суду Чернівецької області від 14.09.2022 у справі №926/2657/22 скасувати.
В задоволенні позовних вимог Фізичної особи - підприємця Бондаренко Тетяни Іванівни відмовити. 
Стягнути з Фізичної особи-підприємця Бондаренко Тетяни Іванівни ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) на користь Регіонального відділення Фонду державного майна України по Івано-Франківській, Чернівецькій та Тернопільській областях (76019, м. Івано-Франківськ, вул. Василіянок, 48, код ЄДРПОУ 42891875) 3721,50 грн. судового збору за розгляд спору судом апеляційної інстанції.
Господарському суду Чернівецької області видати відповідний наказ.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня її проголошення.
Справу повернути в Господарський суд Чернівецької області.

Повний текст постанови складено 27.02.2023.

Головуючий суддя                                                  Г.В. Орищин

суддя                                                                                Н.А. Галушко

суддя                                                                                М.Б. Желік