Справа № 463/8867/22                                 Головуючий у 1 інстанції: Гирич С.В. 
Провадження № 33/811/130/23                  Доповідач: Галапац І. І. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

       06 лютого 2023 року Львівський апеляційний суд в складі: 
судді Галапаца І.І.,
розглянувши у судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу правопорушника ОСОБА_1 на постанову судді Личаківського районного суду м.Львова від 13 січня 2023 року,

в с т а н о в и в:

цією постановою судді ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні правопорушень, передбачених ст.ст. 122-4, 124 та ч.1 ст.130 КУпАП та призначено йому покарання у виді адміністративного штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн (сімнадцять тисяч гривень) з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.
       Стягнуто з ОСОБА_1 в користь держави судовий збір в розмірі 496,20 грн (чотириста дев`яносто шість гривень двадцять копійок).
       Згідно постанови судді, ОСОБА_1 28 листопада 2022 року о 19:00 год на вулиці Тракт Глинянський, 61 у м. Львові, керував автомобілем «Nissan Qashqai», номерний знак НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння, огляд на стан сп`яніння проводився у встановленому порядку за допомогою спеціального технічного засобу для визначення вмісту алкоголю у видихуваному повітрі Драгер №7510 ARLM 0380, показник тесту №356, результат – 2.21 проміле, чим порушив вимоги п.2.9а Правил дорожнього руху та вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП України).
       Окрім цього, ОСОБА_1 28 листопада 2022 року о 19:00 год на вулиці Тракт Глинянський, 61 у м. Львові, керуючи автомобілем «Nissan Qashqai», номерний знак НОМЕР_1 , не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем «Mercedes-Benz A180», номерний знак НОМЕР_2 , в результаті чого вищевказані автомобілі отримали пошкодження, після чого  ОСОБА_1  місце дорожньо-транспортної пригоди, до якої він причетний, залишив, продовжуючи рух та не повідомивши працівників поліції, чим порушив вимоги п. 2.10а,д, 13.1 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративні правопорушення, передбачені статтями 122-4, 124 КпАП України.
       В апеляційній скарзі правопорушник ОСОБА_1 покликається на те, що висновки суду, в частині притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП не відповідають фактичним обставинам справи. Вважає, що огляд на стан алкогольного сп`яніння проведений з порушенням вимог ст. 266 КУпАП та Інструкції з проведення такого огляду. Зазначає, що працівники поліції, після його незгоди з результатом тесту, не запропонували йому пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі, не дали направлення, що підтверджується відсутністю такого в матеріалах справи, а тому протокол про адміністративне правопорушення стосовно нього не може вважатися доказом винуватості у скоєнні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП. 
       Просить оскаржувану постанову судді скасувати, а провадження у справі в частині притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП. 
У судове засідання правопорушник ОСОБА_1 , будучи повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, для участі не з`явився та про причини неявки суду не повідомив, і клопотань про відкладення розгляду справи від нього не надходило. 
       Отже, сукупність вищевказаних обставин свідчить про неналежну процесуальну поведінку правопорушника ОСОБА_1 , оскільки згідно практики Європейського суду з прав людини, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, а тому апеляційний суд вважає можливим розгляд апеляційної скарги проводити за відсутності правопорушника ОСОБА_1 . 
       Дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що така задоволенню не підлягає, з наступних підстав. 
       Згідно вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.    
Перевіривши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що суддя першої інстанції, всебічно, повно та об`єктивно дослідивши матеріали справи, прийшов до вірного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні, зокрема, адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, який грунтується на сукупності досліджених та перевірених судом доказів. 
       Такий висновок суду першої інстанції, за обставин, встановлених місцевим судом і викладених у постанові, обгрунтований наявними в матеріалах справи доказами, дослідженими й перевіреними в судовому засіданні,  зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №234113 від 28 листопада 2022 року; протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №234114 від 28 листопада 2022 року, протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №234115 від 28 листопада 2022 року, де викладені фабули вчинених правопорушень; схемою місця дорожньо-транспортної пригоди, яку всі учасники ДТП підписали; поясненнями ОСОБА_1 даними в судовому засіданні; письмовими поясненнями потерпілої ОСОБА_2 ; свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ; відеозаписом події, яким суддя районного суду дав належну правову оцінку, з чим погоджується і апеляційний суд.  
       Наявний в матеріалах справи протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №234113 від 28 листопада 2022 року, складений щодо ОСОБА_1 за своєю формою та змістом відповідає вимогам чинного законодавства, містить у собі усі необхідні дані щодо обставин вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та особи-порушника, чим спростовуються твердження апелянта. 
       Оцінюючи здобуті у справі та досліджені в судовому засіданні докази, на думку апеляційного суду, суд першої інстанції обгрунтовано визнав їх належними та допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування, зібрані у порядку, встановленому КУпАП.
       З урахуванням вищенаведеного, правопорушником ОСОБА_1 не спростовано встановлених судом обставин, які свідчать про вчинення останнім, зокрема, адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.
                Що стосується доводів апелянта щодо порушення проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, то такі суд апеляційної інстанції вважає безпідставними, виходячи з наступного.
Так, відповідно до п.2.5 «Правил дорожнього руху», водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.
Згідно з вимогами ч.2 ст. 266 КУпАП, огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським, а в разі неможливості застосування таких засобів, огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
       Вказаних вимог Закону, працівниками поліції було дотримано у повному обсязі, оскільки було застосовано технічні засоби відеозапису та матеріали відеозапису були долучені до протоколу про адміністративне правопорушення. 
       Відсутність у справі направлення ОСОБА_1 на огляд до закладу охорони здоров`я з метою виявлення стану сп`яніння, про що зазначає в апеляційній скарзі правопорушник, не є таким порушенням порядку доказування фактичних обставин адміністративного правопорушення, за яке останній притягається до відповідальності, та не спростовує законність висновків суду першої інстанції.
       Доводи правопорушника ОСОБА_1 в апеляційній скарзі про те, що постанова не в повній мірі відповідає вимогам закону, апеляційний суд не приймає до уваги, оскільки при розгляді справи в суді першої інстанції порушень норм матеріального чи процесуального права допущено не було. Суддя відповідно до ст.ст. 245 та 280 КУпАП повно і всебічно з`ясував усі обставини, що мали значення для правильного вирішення справи. 
       При цьому, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції враховуючи дані про особу правопорушника у сукупності із обставинами справи та ступенем тяжкості вчинених ним правопорушення, для досягнення мети адміністративного стягнення, визначеної ст. 23 Кодексу України про адміністративні правопорушення, прийшов до обгрунтованого висновку про те, що до ОСОБА_1 слід застосувати адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.
     На підставі викладеного апеляційний суд вважає за необхідне відмовити  правопорушнику ОСОБА_1 в задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду першої інстанції стосовно останнього залишити без змін.
Керуючись ст. 294 КУпАП, суд, 

п о с т а н о в и в:

апеляційну скаргу правопорушника ОСОБА_1  – залишити без задоволення, а постанову судді Личаківського районного суду м.Львова від 13 січня 2023 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні правопорушень, передбачених ст.ст. 122-4, 124 та ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього стягнення у виді адміністративного штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн (сімнадцять тисяч гривень) з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік – без зміни.
       Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.        

Суддя                  Галапац І.І.