Ухвала
01 березня 2023 року
м. Київ
справа № 159/989/22 
провадження № 61-2673ск23
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: 
Коломієць Г. В. (суддя-доповідач), Гулька Б. І., Луспеника Д. Д.,
розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Волинського апеляційного суду від 23 січня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю без шлюбу та визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування, 
 
ВСТАНОВИВ:
 
У лютому 2022 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу 
з 1991 року до 22 травня 2021 року ОСОБА_1 з ОСОБА_3 , який помер 
ІНФОРМАЦІЯ_1 ; визнання за ОСОБА_1 у порядку спадкування за законом права власності на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
 
Рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 27 жовтня 2022 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю без шлюбу та визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування відмовлено.
 
Не погоджуючись із вказаним рішенням, ОСОБА_1 та її представник 
ОСОБА_4 11 листопада 2022 року подали апеляційну скаргу на рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 27 жовтня 2022 року у даній справі. 
 
Ухвалою Волинського апеляційного суду від 15 листопада 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_4 на рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 27 жовтня 2022 року залишено без руху, надано строк для усунення недоліків.
Роз`яснено, що у разі невиконання вимог суду у зазначений строк апеляційна скарга буде визнана неподаною та повернута особі, яка її подала.
 
Апеляційна скарга була залишена без руху у зв`язку з несплатою ОСОБА_1 судового збору.
 
Ухвалою Волинського апеляційного суду від 30 листопада 2022 року продовжено ОСОБА_1 та її представнику ОСОБА_4 на п`ять днів з дня отримання копії даної ухвали термін на усунення недоліків апеляційної скарги на рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області 
від 27 жовтня 2022 року в даній справі, які зазначені в ухвалі Волинського апеляційного суду від 15 листопада 2022 року.
Роз`яснено, що у разі невиконання вимоги суду у зазначений строк апеляційна скарга буде визнана неподаною та повернута особі, яка її подала.
 
Підставами продовження строку для усунення недоліків стало те, що заявник не виконала у повному розмірі вимог ухвали апеляційного суду 
від 15 листопада 2022 року та подала до суду квитанцію про сплату судового збору в розмірі меншому, ніж передбачено законом.
 
Ухвалою Волинського апеляційного суду від 23 січня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_4 на рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 27 жовтня 2022 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю без шлюбу та визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування визнано неподаною і повернуто ОСОБА_1 .
 
Суд апеляційної інстанції, повертаючи апеляційну скаргу, виходив з того, що особи, які подали апеляційну скаргу, не усунули недоліки апеляційної скарги 
у строк, встановлений судом. 
 
22 лютого 2023 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою на ухвалу Волинського апеляційного суду від 23 січня 2023 року (надійшла до суду 27 лютого 2023 року), в якій заявник просить скасувати ухвалу суду апеляційної інстанції про повернення апеляційної скарги та направити справу для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.
 
08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року        № 460-IХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ».
 
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України (тут і далі у редакції, чинній на час подання касаційної скарги) провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. 
 
Відповідно до пункту 2 частини четвертої статті 394 ЦПК України у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права 
є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що відсутні підстави для відкриття касаційного провадження, виходячи з наступного.
 
У відповідності до частини другої статті 357 ЦПК України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 356 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу.
 
За змістом частини третьої статті 185 ЦПК України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.
 
Судом апеляційної інстанції встановлено, що не погоджуючись із рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 27 жовтня 2022 року ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_4 звернулися з апеляційною скаргою на вказане рішення суду.
 
Суд апеляційної інстанції вказав, що заявником до апеляційної скарги не додано документа, що підтверджує сплату судового збору за подання апеляційної скарги. Також суд апеляційної інстанції зазначив, що позивачем при подачі позову було заявлено одну позовну вимогу немайнового характеру та одну позовну вимогу майнового характеру. 
 
За позовну вимогу немайнового характеру ОСОБА_1 необхідно було сплатити судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 1 488,60 грн та за позовну вимогу майнового характеру у розмірі, встановленому Законом України «Про судовий збір», що відповідає сумі: (ціна вартості квартири х 1 % х 150 %).
 
Волинський апеляційний суд зазначив, що рішення суду першої інстанції не містить відомостей про вартісну грошову оцінку нерухомого майна (квартири), аналіз апеляційної скарги та доданих до неї матеріалів не дозволяє встановити ціну позову, оскільки неможливо встановити вартість спірного майна, право власності на яке позивачка просила визнати в порядку спадкування. Як наслідок, позивачці та її представнику, відповідно до частини першої статті 176 ЦПК України, необхідно самостійно визначити вартість спірного майна та розмір судового збору за подання апеляційної скарги 
в частині вимог майнового характеру, підтвердивши його розмір належними доказами (зокрема, позовною заявою з визначеною ціною позову станом на день його подання, або експертним висновком) та сплатити його у розмірі               150% ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви з урахуванням вартості спірного майна.
 
Посилаючись на викладене, Волинський апеляційний суд запропонував заявнику сплатити судовий збір відповідно до вимог Закону України «Про судовий збір».
 
28 листопада 2022 року до апеляційного суду від ОСОБА_1 надійшла заява на виконання вимог ухвали Волинського апеляційного суду від 15 листопада 
2022 року, до якої позивачка долучила квитанцію про сплату судового збору в розмірі 1 488,60 грн, та зазначила, що ціна позову становить 46 629,00 грн.
 
Ухвалою від 30 листопада 2022 року Волинський апеляційний суд продовжив заявнику та її представнику строк для усунення недоліків, вказаних в ухвалі Волинського апеляційного суду від 15 листопада 2022 року, та зазначив, що заявнику необхідно подати квитанцію про сплату судового збору на загальну суму 2 977,20 грн, з яких 1 488,60 грн за вимогу немайнового характеру та 1 488,60 грн за вимогу майнового характеру.
 
Судом апеляційної інстанції становлено, що  06 грудня 2022 року копію ухвали суду від 30 листопада 2022 року надіслано позивачу ОСОБА_1 за адресою, вказаною в апеляційній скарзі: АДРЕСА_2 та її представнику                       ОСОБА_4  за адресою: АДРЕСА_3 .
 
Згідно з витягом з сайту Укрпошти поштове відправлення з копією ухвали суду отримано ОСОБА_4 16 грудня 2022 року.
 
Колегія суддів Верховного суду погоджується з висновком Волинського апеляційного суду про те, що оскільки особи, які подали апеляційну скаргу,               не усунули недоліки апеляційної скарги у строк, встановлений судом, апеляційну скаргу необхідно визнати неподаною і повернути заявникам.
 
Також суд апеляційної інстанції вірно вказав, що позивач та її представник                не цікавляться станом поданої апеляційної скарги, самоусунулися від виконання обов`язку добросовісно здійснювати процесуальні права. 
 
Верховний Суд не бере до уваги посилання заявника, що особисто вона                          не отримувала копії ухвали Волинського апеляційного суду від 30 листопада 2022 року у зв`язку з наступним.
 
Статтею 64 ЦПК України передбачено, що представник, який має повноваження на ведення справи в суді, здійснює від імені особи, яку він представляє, її процесуальні права та обов`язки.
 
Відповідно до частини п`ятої статті 130 ЦПК України вручення судової повістки представникові учасника справи вважається врученням повістки і цій особі. 
 
У зв`язку з цим апеляційний суд дійшов вірного висновку про повернення апеляційної скарги особі, яка її подала, в порядку частини 2 статті 357 ЦПК України, оскільки заявник та її представник не усунули недоліки, визначені ухвалою Волинського апеляційного суду від 15 листопада 2022 року.
 
Правові засади справляння судового збору, платники, об`єкти та розміри ставок судового збору визначаються Законом України «Про судовий збір».
 
Відповідно до частини першої стаття 3 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється: за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством; за подання до суду апеляційної і касаційної скарг на судові рішення, заяви про перегляд судового рішення 
у зв`язку з нововиявленими обставинами, заяви про скасування рішення третейського суду, заяви про видачу виконавчого документа на примусове виконання рішення третейського суду та заяви про перегляд судових рішень Верховним Судом України; за видачу судами документів; у разі ухвалення судового рішення, передбаченого цим Законом.
 
За своїм змістом перелік є вичерпним та розширеному тлумаченню не підлягає.
 
У статті 3 Закону України «Про судовий збір» визначено, що судовий збір справляється за подання до суду апеляційної та касаційної інстанції скарг на судові рішення.
 
Відповідно до статті 258 ЦПК України судовими рішеннями є: ухвали, рішення, постанови, судові накази.
 
Відповідно до пункту 6 частини першої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду апеляційної інстанції скарги на рішення суду ставка судового збору становить 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.
 
Подібні за змістом висновки сформульовані у постановах Великої Палати Верховного Суду від 29 травня 2018 року у справі № 915/955/15 (провадження № 12-66гс18) та Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 20 червня 2018 року у справі № 752/7347/16-ц (провадження № 61-10168сво18).
 
При подачі позову ОСОБА_1 мала сплатити судовий збір у розмірі 1 984,80 грн, то відповідно при подачі апеляційної скарги заявнику необхідно було сплатити судовий збір у розмірі 2 977,20 грн, оскільки розмір судового збору за подачу апеляційної скарги залежить від ставки судового збору при подачі позову до суду першої інстанції.
 
Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Згідно з положеннями пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд в  порядку, передбаченому частинами четвертою, п`ятою цієї статті, відмовляє у  відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є  необґрунтованою.
 
Верховний Суд зазначає, що повернення апеляційної скарги не позбавляє 
ОСОБА_1  права подати нову апеляційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 185 ЦПК України, сплатити судовий збір у  встановленому  законом порядку відповідно до частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір».
 
Оскільки правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення, колегія суддів вважає, що касаційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Волинського апеляційного суду 
від 23 січня 2023 року є необґрунтованою, тому у відкритті касаційного провадження слід відмовити.
 
Керуючись частиною четвертою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд 
у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
УХВАЛИВ:
 
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Волинського апеляційного суду від 23 січня 
2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю без шлюбу та визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування відмовити.
 
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подавала касаційну скаргу.
 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                    Г. В. Коломієць

Б. І. Гулько

                                                                                                          Д. Д. Луспеник