ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

23 березня 2023 року 	м. Дніпро	справа № 280/5831/22	

          Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
          головуючого - судді  Лукманової О.М. (доповідач),
          суддів:  Божко Л.А., Дурасової Ю.В.,     
розглянувши у письмовому провадженні в м. Дніпрі апеляційні скарги Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, ОСОБА_1 на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 19.12.2022 року (суддя Духневич О.С., м. Запоріжжя, повний текст рішення виготовлено 19.12.2022 року) у адміністративній справі №280/5831/22 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізької області  про визнання  протиправним та скасування рішення, зобов`язання призначити пенсію, суд – 

в с т а н о в и в:
          У жовтні 2022 року ОСОБА_1 (далі по тексту – позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі по тексту – відповідач), в якому просив визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 23.08.2022 року №057050008419 про відмову у призначенні йому пенсії; зобов`язати відповідача призначити йому пенсію за віком на пільгових умовах за списком №2 відповідно до п. б ч.1 ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в редакції відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 року №1-р/2020 з часу звернення за призначенням пенсії, тобто з 07.07.2021 року.
          Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 1912.2022 року позовні вимоги задоволено частково; визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 23.08.2022 року №057050008419 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 ; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області повторно розглянути подану ОСОБА_1 заяву від 07.07.2021 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за списком №2 із зарахуванням до страхового стажу періодів з 04.10.2007 року по 19.03.2008 року, з 20.03.2008 року по 03.03.2009 року, з 04.03.2009 року по 28.01.2010 року, з 30.03.2010 року по 25.11.2010 року, з 01.09.2014 року по 19.08.2018 року, з урахуванням висновків, викладених у судовому рішенні.
          З рішенням суду першої інстанції не погодилось Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області та подало апеляційну скаргу, в якій просило скасувати рішення суду та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог. Свої вимоги обґрунтувало тим, що судом невірно застосовано норми матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають обставинам справи. Апелянт зазначив, що на виконання постанови Першого апеляційного адміністративного суду від 27.07.2022 року у справі №200/10748/21 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області було повторно розглянуто заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах від 07.07.2021 року з зарахуванням до загального страхового стажу роботи періоду з 15.12.2006 року по 26.07.2007 року на території Крайньої Півночі за довідкою №1-30/11328л від 28.12.2020 року та до пільгового стажу за списком №2 період роботи з 06.08.1990 року по 29.12.2001 року електрозварником, зайнятим на різанні і ручному зварюванні з повним робочим днем в Донецькому регіональному виробничому управлінні КП «Компанія» «Вода Донбасу». У зв`язку з цим апелянт зазначав, що станом на 07.07.2021 року вік ОСОБА_1 становив 55 років, страховий стаж склав 27 років 02 місяці 01 день, пільговий стаж за списком №2 – 13 років, 00 місяців, 23 дні. Рішенням від 23.08.2022 року №057050008419 було відмовлено ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах у зв`язку з недостатньою кількістю страхового стажу, а саме відповідно до ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія на пільгових умовах за списком №2 призначається чоловікам після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років, з них не менше 12 років 06 місяців пільгового стажу; у періоді з 01.04.2021 року  по 31.03.2022 року – не менше 28 років 06 місяців у чоловіків. Апелянт зазначав, що не зараховано до страхового стажу на території Крайньої Півночі періоди з 04.10.2007 року по 19.03.2008 року, з 20.03.2008 року по 03.03.2009 року, з 04.03.2009 року по 28.01.2010 року, з 30.03.2010 року по 25.11.2010 року, з 01.09.2014 року по 19.08.2018 року, оскільки для зарахування періодів роботи на території держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав необхідно підтвердження сплати страхових внесків до відповідних фондів держав – учасниць СНД, на території яких проводилась трудова діяльність.
          З рішенням суду першої інстанції не погодився ОСОБА_1 та подав апеляційну скаргу, в якій просив змінити рішення суду, абзац третій резолютивної частини судового рішення після слів «за списком №2» доповнити словосполученням «відповідно до п. б ч.1 ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в редакції відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 року №1-р/2020». Свої вимоги обґрунтував тим, що предметом спору була колізія норм двох законів України, а саме ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Апелянт посилався на судову практику, викладену у зразковій справі №360/3611/20, у постанові Верховного Суду від 21.04.2021 року, згідно якої у даних спорах необхідно застосовувати ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Апелянт не оспорював рішення суду першої інстанції про зобов`язання пенсійного органу повторно розглянути питання щодо зарахування до страхового стажу періодів роботи на території Крайньої Півночі з 04.10.2007 року по 19.03.2008 року, з 20.03.2008 року по 03.03.2009 року, з 04.03.2009 року по 28.01.2010 року, з 30.03.2010 року по 25.11.2010 року, з 01.09.2014 року по 19.08.2018 року.
Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізької області та апеляційної скарги ОСОБА_1 , колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають задоволенню частково з наступних підстав. 
Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з того, що  07.07.2021 року ОСОБА_1 звернувся до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за списком №2, за результатом розгляду якої 15.07.2021 року було прийнято рішення № 057050008419 про відмову у призначені пенсії, з підстав відсутності необхідного страхового стажу. Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 27.07.2022 року у справі №200/10748/21 було позовні визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 15.07.2021 року №05750008419 про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах ОСОБА_1 та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах від 07.07.2021 року із зарахуванням до загального страхового стажу періоду роботи з 15.12.2006 року по 26.07.2007 року на території Крайньої Півночі за довідкою 1-30/11328л від 28.12.2020 року та до пільгового стажу за списком №2 період роботи з 06.08.1990 року по 29.12.2001 року електрозварником, зайнятим на різанні і ручному зварюванні з повним робочим днем в Донецькому регіональному виробничому управлінні КП «Компанія «Вода Донбасу». На виконання зазначеного рішення суду, Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянуло заяву ОСОБА_1 та рішенням від 23.08.2022 року №057050008419 відмовило у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах на підставі п.2 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. Суд врахував, що з урахуванням постанови Першого апеляційного адміністративного суду від 27.07.2022 року у справі № 200/10748/21 страховий стаж складає 27 років 02 місяці 01 день, пільговий стаж за списком №2 - 13 років 00 місяців 23 дні. За доданими документами до страхового стажу ОСОБА_1 не було зараховано період роботи з 04.10.2007 року по 19.03.2008 року, з 20.03.2008 року по 03.03.2009 року, з 04.03.2009 року по 28.01.2010 року, з 30.03.2010 року по 25.11.2010 року, з 01.09.2014 року по 19.08.2018 року, оскільки для зарахування до страхового стажу з січня 2004 року періодів роботи на території держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав необхідно підтвердження сплати страхових внесків до відповідних фондів держав-учасниць СНД, на території яких проводилась трудова діяльність. Листом від 23.09.2022 року №14326-12445/С-15/8-0500/22 ОСОБА_1 було повідомлено про те, що рішенням від 23.08.2022 року №057050008419 йому було відмовлено в призначенні пенсії за віком, у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. Вирішуючи спір по суті, суд керувався ст.4 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», згідно якого   законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, цього Закону, законів України «Про недержавне пенсійне забезпечення», «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні. Якщо міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші норми, ніж ті, що передбачені законодавством України про пенсійне забезпечення, то застосовуються норми міжнародного договору. Суд керувався статтями 1, 6 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 року, згідно якої пенсійне забезпечення громадян держав - учасниць цієї Угоди та членів їхніх сімей здійснюється за законодавством держави, на території якої вони проживають. Призначення пенсій громадянам держав-учасниць Угоди проводиться за місцем проживання. Для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав-учасниць Угоди враховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до набуття чинності цією Угодою. Обчислення пенсій проводиться з заробітку (доходу) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу. У зв`язку з цим, суд прийшов до висновку про те, що стаж, набутий на території будь-якої з держав-учасниць Угоди підлягає безумовному врахуванню при призначенні пенсії. Суд взяв до уваги, що згідно ст.62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого  постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року №637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи. У зв`язку з цим, суд врахував, що згідно записів трудової книжки ОСОБА_1 працював, зокрема, у періоди з 04.10.2007 року по 19.03.2008 року, з 20.03.2008 року по 03.03.2009 року, з 04.03.2009 року по 28.01.2010 року, з 30.03.2010 року по 25.11.2010 року, з 10.06.2013 року по 19.08.2018 року електрогазозварником 5 розряду на території Крайньої Півночі, а тому вказані періоди роботи мають бути зараховані до його страхового стажу. Суд не врахував доводи пенсійного органу про відсутність підтвердження сплати страхових внесків до відповідних фондів держав-учасниць СНД, на території яких проводилась трудова діяльність. Суд зазначав, що відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, оскільки здійснює нарахування страхових внесків із заробітної плати застрахованої особи, а тому ОСОБА_1 не повинен відповідати за несплату страхових внесків роботодавцем та їх, відсутність не може бути підставою для відмови у зарахуванні до страхового стажу позивача періодів його роботи на території Крайньої Півночі, оскільки працівник не несе відповідальності за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку сплати страхових внесків. З урахуванням дискреційних повноважень пенсійного органу на прийняття рішення про призначення пенсії, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає частковому задоволенню, шляхом визнання протиправним та скасувати рішення відповідача від 23.08.2022 року №057050008419 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області повторно розглянути подану ОСОБА_1 заяву від 07.07.2021 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за списком 2 із зарахуванням до страхового стажу періоди роботи з 04.10.2007 року по 19.03.2008 року, з 20.03.2008 року по 03.03.2009 року, з 04.03.2009 року по 28.01.2010 року, з 30.03.2010 року по 25.11.2010 року, з 01.09.2014 року по 19.08.2018 року, з урахуванням висновків, викладених у судовому рішенні.
Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 07.07.2021 року звернувся до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за списком №2, за результатом розгляду якої Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області 15.07.2021 року  було прийнято рішення №057050008419 про відмову у призначені пенсії, з підстав відсутності необхідного трудового стажу, яке у подальшому постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 27.07.2022 у справі №200/10748/21 було визнано протиправним та скасовано та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах від 07.07.2021 року із зарахуванням до загального страхового стажу період роботи з 15.12.2006 року по 26.07.2007 року на території Крайньої Півночі за довідкою 1-30/11328л від 28.12.2020 року та до пільгового стажу за списком №2 період роботи з 06.08.1990 року по 29.12.2001 року електрозварником, зайнятим на різанні і ручному зварюванні з повним робочим днем в Донецькому регіональному виробничому управлінні КП «Компанія «Вода Донбасу».
Встановлено, що Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області повторно було розглянуто заяву ОСОБА_1 від 07.07.2021 року на виконання рішення суду та 23.08.2022 року прийняло рішення №057050008419, яким відмовило у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Згідно вказаного рішення пенсійного органу, на момент звернення ОСОБА_1 із заявою про призначення пенсії йому виповнилось 55 років, 10 місяців, 21 день. З урахуванням постанови Першого апеляційного адміністративного суду від 27.07.2022 року у справі №200/10748/21 страховий стаж складає 27 років, 02 місяці, 01 день, пільговий стаж за списком №2 – 13 років, 0 місяців, 23 дні.  Відмова у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах згідно списку №2 була мотивована тим, що відповідно до п.2 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» право на пенсію мають працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України та за результатами атестації робочих місць – після досягнення 55 років і наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 06 місяців на зазначених роботах. Крім того, пенсійним органом за доданими документами до страхового стажу не зараховані періоди роботи з 04.10.2007 року по 19.03.2008 року, з 20.03.2008 року по 03.03.2009 року, з 04.03.2009 року по 28.01.2010 року, з 30.03.2010 року по 25.11.2010 року, з 01.09.2014 року по 19.08.2018 року, оскільки для зарахування до страхового стажу з січня 2004 року періодів роботи на території держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав необхідно підтвердження сплати страхових внесків до відповідних фондів держав-учасниць СНД, на території яких проводилась трудова діяльність.  
Встановлено що листом від 23.09.2022 року №14326-12445/С-15/8-0500/22 Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області повідомлено ОСОБА_1 про те, що рішенням від 23.08.2022 року №057050008419 йому було відмовлено в призначенні пенсії за віком, у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу.
Отже, сторонами не оспорюється, що на момент звернення ОСОБА_1 із заявою від 07.07.2021 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, йому виповнилось більше 55 років, загальний страховий стаж склав 27 років, 02 місяці, 01 день, з них пільговий стаж за списком №2 склав 13 років, 00 місяців, 23 дні. 
Відповідно до п.2 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (в редакції на день звернення із заявою про призначення пенсії) на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за  списком № 2  виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах. За відсутності страхового стажу, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності на дату досягнення віку, встановленого абзацами першим і третім - тринадцятим цього пункту, страхового стажу, зокрема, з 1 квітня 2021 року по 31 березня 2022 року - не менше 28 років 6 місяців у чоловіків. Працівникам, які не мають стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого  абзацом першим  частини першої статті 26 цього Закону: чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи.
Відповідно до п. б ч.1 ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за  списком № 2  виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах. За відсутності стажу роботи, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності стажу роботи, зокрема, з 1 квітня 2021 року по 31 березня 2022 року - не менше 28 років 6 місяців у чоловіків.
Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 року №1-р/2020 визнано неконституційними, ст.13, ч.2 ст.14, пункти б – г ст.54 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року №1788-XII зі змінами, внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213-VIII. Стаття 13, ч.2 ст.14, пункти б –г ст.54 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року №1788-XII зі змінами, внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213-VIII, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення. Застосуванню підлягають ст.13, ч.2 ст.14, пункти б –г ст.54 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року №1788-XII в редакції до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року №213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме: «На пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: б) працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах. Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого ст.12 цього Закону, на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи чоловікам.
Враховуючи вищевказане, суд апеляційної інстанції вважає, що ОСОБА_1 з 07.07.2021 року має право на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до списку №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України із зниженням віку, оскільки на момент звернення із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за списком №2 ОСОБА_1 виповнилось більше 55 років, загальний страховий стаж склав 27 років 02 місяці, 01 день, пільговий стаж за списком №2- 13 років. 0 місяців, 23 дня.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що пенсійний орган при наявності колізії законів мав застосувати при призначенні пенсії ОСОБА_1 більш сприятливе законодавство, а саме п. б ч.1 ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в реакції Рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 року №1-р/п.
При вирішенні питання щодо призначення пенсії ОСОБА_1 за віком на пільгових умовах за списком №2, суд апеляційної інстанції виходить з положень п.4 ч.2, ч.4 ст.245 КАС України, а саме: У разі задоволення позову суд може прийняти рішення про, зокрема, визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії. У випадку, визначеному п.4 ч.2 цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд. У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.
У зв`язку з цим, суд апеляційної інстанції вважає, що ефективним способом захисту прав та інтересів ОСОБА_1 є зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за списком №2.
Вирішуючи спір, суд апеляційної інстанції враховує судову практику, викладену у рішенні Верховного Суду від 21.04.2021 року №360/3611/20 (зразкова справа), з урахуванням ухвали Великої Палати Верховного Суду від 03.11.2021 року.
Крім цього, суд апеляційної інстанції зазначає, що рішенням від 23.08.2022 року №057050008419 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області за доданими документами до страхового стажу не зараховані періоди роботи з 04.10.2007 року по 19.03.2008 року, з 20.03.2008 року по 03.03.2009 року, з 04.03.2009 року по 28.01.2010 року, з 30.03.2010 року по 25.11.2010 року, з 01.09.2014 року по 19.08.2018 року, оскільки для зарахування до страхового стажу з січня 2004 року періодів роботи на території держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав необхідно підтвердження сплати страхових внесків до відповідних фондів держав-учасниць СНД, на території яких проводилась трудова діяльність. 
Відповідно до ст.24, ч.1 ст.40, ст.41 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом. Для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв. До заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії враховуються суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески в межах встановленої законодавством максимальної величини заробітної плати (доходу), з якої сплачуються страхові внески, а після набрання чинності Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» - максимальної величини бази нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначеної відповідно до закону.
Відповідно до ст.4 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, та складається в тому числі з міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Якщо міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші норми, ніж ті, що передбачені законодавством України про пенсійне забезпечення, то застосовуються норми міжнародного договору.
Відповідно до п.5 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» період роботи до 1 січня 1991 року в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР, а також на острові Шпіцберген зараховується до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло до 1 січня 1991 року. Пільгове обчислення страхового стажу застосовується для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та на яких поширювалися пільги, передбачені для працюючих в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, відповідно до  Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року  «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», постанови Ради Міністрів Союзу РСР від 10 лютого 1960 року  № 148  «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі»,  Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 26 вересня 1967 року  «Про розширення пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі». Пільгове обчислення страхового стажу провадиться на підставі трудової книжки, або письмового трудового договору, або довідки, в яких зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та користування пільгами, передбаченими вищезазначеними нормативно-правовими актами.
Відповідно до статей 1, 6 Угоди про гарантії прав громадян держав учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення (набрала чинності 13.03.1992 року та постановою Кабінету Міністрів України від 29.11.2022 року №1328 передбачено вихід України з цієї Угоди) пенсійне забезпечення громадян держав - учасниць цієї Угоди та членів їхніх сімей здійснюється за законодавством держави, на території якої вони проживають. Призначення пенсій громадянам держав - учасниць Угоди проводиться за місцем проживання. Для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав - учасниць Угоди враховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до набуття чинності цією Угодою. Обчислення пенсій проводиться з заробітку (доходу) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу.
З системного аналізу вищевказаного законодавства, вбачається, що в Угоді про гарантії прав громадян держав учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 року, не передбачено пільг при обчисленні стажу роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі. Не передбачено пільг при обчисленні трудового стажу, відпрацьованого в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, після 01.01.1991 року й нормами Законів України «Про пенсійне забезпечення» і «Про загальнообоязкове державне пенсійне страхування». Відповідно до Угоди про гарантії прав громадян держав учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 року, зарахування періодів роботи в  районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, здійснюється відповідно до законодавства України, тобто з обов`язковою сплатою внесків до пенсійного фонду держави - учасниці договору, де особа працювала.
Встановлено, що Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області зазначало про відсутність інформації про сплату ОСОБА_1 за період з 04.10.2007 року по 19.03.2008 року, з 20.03.2008 року по 03.03.2009 року, з 04.03.2009 року по 28.01.2010 року, з 30.03.2010 року по 25.11.2010 року, з 01.09.2014 року по 19.08.2018 року, до пенсійного фонду російської федерації внесків. У свою чергу, ОСОБА_1 не надав доказів сплати ним до пенсійного фонду російської федерації внесків за вказаний період роботи.
Враховуючи вище викладене, суд апеляційної інстанції правомірно не зарахував до загального страхового стажу ОСОБА_1 періодів роботи в районі Крайньої Півночі періодів з 04.10.2007 року по 19.03.2008 року, з 20.03.2008 року по 03.03.2009 року, з 04.03.2009 року по 28.01.2010 року, з 30.03.2010 року по 25.11.2010 року, з 01.09.2014 року по 19.08.2018 року. Однак, суд апеляційної інстанції зазначає, що, у разі надання довідок про сплату до пенсійного фонду російської федерації внесків за вказаний період ОСОБА_1 , останній не позбавлений права на перерахунок його пенсії з урахуванням наданих довідок.
При вирішенні спору, суд апеляційної інстанції керується судовою практикою Верховного Суду, викладеною у постановах від 08.07.2021 року у справі №459/2778/16-а, від 14.09.2021 року у справі №569/789/16-а, від 27.06.2022 року у справі №310/2358/17.
Враховуючи вище викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційні скарги підлягають задоволенню частково, рішення суду першої інстанції слід скасувати та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог частково. 
Відповідно до ч.6 ст.139 КАС України якщо суд апеляційної інстанції не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.
Встановлено, що ОСОБА_1 за подання позовної заяви сплатив судовий збір у сумі 992,40 грн. та за подання апеляційної скарги – 1488,00 грн., всього 2480,40 грн. З урахуванням задоволених позовних вимог, підлягає стягненню за рахунок власних бюджетних коштів Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на користь ОСОБА_1 1240,20 грн. (2480,40 грн. / 2).   
Керуючись статтями 315, 317, 321, 322 КАС України, суд – 

п о с т а н о в и в:
Апеляційні скарги Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, ОСОБА_1 – задовольнити частково. 
Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 19.12.2022 року у адміністративній справі №280/5831/22 – скасувати.
Прийняти нове рішення.
Позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізької області  про визнання  протиправним та скасування рішення, зобов`язання призначити пенсію – задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України від 23.08.2022 року №057050008419 про відмову у призначенні пенсії в частині відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за списком №2  з підстав відсутності необхідного страхового стажу.
Зобов`язати Головне управління  Пенсійного фонду України в Запорізькій області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за списком №2 відповідно до п. б ч.1 ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в редакції відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 року №1-р/2020 з 07.07.2021 року, з урахуванням висновків суду.
Стягнути за рахунок власних бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (код ЄДРПОУ 20490012) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір у розмірі 1240 (одна тисяча двісті сорок) грн. 20 коп.
Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення у порядку статей 328, 329 КАС України.
   
Головуючий - суддя                                                                      О.М. Лукманова 

                               суддя                                                                      Л.А. Божко 

                               суддя                                                                      Ю. В. Дурасова