РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 січня 2023 року 
м. Рівне

Справа № 569/5961/22
Провадження № 22-ц/4815/109/23

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого Ковальчук Н. М.,
суддів: Боймиструка С. В., Вейтас І. В. 

учасники справи:
заявник – Товариство з обмеженою відповідальністю «Рівнегаз Збут»,
боржник – ОСОБА_1 

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Рівнегаз Збут» на ухвалу Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 20 червня 2022 року у складі судді Ральця Р. В., постановлену в м. Дубно Рівненської області, повний текст ухвали складено 20 червня 2022 року, 

в с т а н о в и в :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Рівнегаз Збут» звернулося до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення Товариство з обмеженою відповідальністю «Рівнегаз Збут» звернулося до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за надані послуги з постачання природного газу.

Ухвалою Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 20 червня 2022 року відмовлено у видачі судового наказу за вказаною заявою. Роз`яснено заявнику, що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених п. 1, 2, 8, 9 ч. 1 ст. 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Ухвала суду першої інстанції вмотивована положеннями пункту 1 частини 1 статті 165 ЦПК України, та обґрунтована тим, що товариством в порушення вимог частини 3 статті 163 ЦПК України, до заяви про видачу судового наказу не додано копію договору, укладеного в письмовій формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості, у зв`язку з чим така заява підлягає поверненню заявнику.

Вважаючи ухвалу суду незаконною, постановленою з порушенням норм процесуального права, за неповного з`ясування обставин справи, Товариство з обмеженою відповідальністю «Рівнегаз Збут» оскаржило його в апеляційному порядку. В поданій апеляційній скарзі заперечує висновок суду першої інстанції про те, що про те, що товариством при зверненні до суду із заявою про видачу судового наказу не дотримано вимог ч. 3 ст. 163 ЦПК України. Пояснює, що постачання природного газу побутовим споживачам здійснюється на підставі типового договору, що затверджується Регулятором та оприлюднюється в установленому законом порядку, розміщується на офіційному веб-сайті Регулятора та постачальника і не потребує двостороннього підписання, як в звичайній письмовій, так і в електронній формі. Зазначає, що при зверненні до суду до заяви про видачу судового наказу ТОВ «Рівнегаз Збут» було додано копію підписаної споживачем заяви - приєднання до Типового договору про постачання природного газу, тобто в матеріалах наявні докази про те, що заявник уклав з боржником публічний договір, зокрема у Формі приєднання, передбаченою у ст.634 ЦК України. Вважає, що публікація на сайті є публічною офертою, а за наявності письмового підтвердження боржника про прийняття такої пропозиції шляхом підписання 19.04.2018 року боржником ОСОБА_1 заяви-приєднання до умов типового договору постачання природного газу є достатнім доказом про укладення договору. З наведених міркувань просить скасувати ухвалу суду першої інстанції і направити справу для продовження розгляду.

Відзиву на апеляційну скаргу не подано.

Дослідивши матеріали та обставини справи  на предмет повноти їх встановлення, надання їм судом першої інстанції належної юридичної оцінки, вивчивши доводи апеляційної скарги стосовно дотримання норм матеріального і процесуального права судом першої інстанції, апеляційний суд прийшов до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав. 

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що із заявою про видачу судового наказу про стягнення ОСОБА_1 заборгованості за надані послуги з постачання природного газу звернулося 
Товариство з обмеженою відповідальністю «Рівнегаз Збут».

Відповідно до ч.1 ст.160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

За вимогами пункту третього частини третьої статті 163 ЦПК України, до заяви про видачу судового наказу додається копія договору, укладеного у письмовій (в тому числі в електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості.

Відмовляючи заявникові у видачі судового наказу, суд першої інстанції виходив із того, що до заяви про видачу судового наказу заявником додана лише заява-приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам, однак, в матеріалах заяви відсутній конкретний договір між заявником і боржником, за яким пред`явлено вимогу про стягнення грошової заборгованості.

Такий висновок місцевого суду колегія суддів апеляційної інстанції вважає передчасним.

Відповідно до ст. 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осі6. Судовий наказ підлягає виконанню за правилами, встановленими для виконання судових рішень у порядку, встановленому законом. 

Вимоги до форми та змісту заяви про видачу судового наказу викладені у ст.. 163 ЦПК України. Зокрема, п. 3 ч. 3 ст. 163 цієї статті встановлено, що до заяви про видачу судового наказу додається копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості.

Як зазначається заявником, на виконання вимог Закону України «Про ринок природного газу» ТОВ «Рівнегаз Збут» набуло статусу гарантованого постачальника природного газу на території Рівненської області (включаючи постачання природного газу населенню) та з 01.07.2015 року на підставі ліцензій, виданих НКРЕКП №1647 від 28.05.2015 року та №653 від 16.05.2017 року здійснює господарську діяльність з надання населенню, бюджетним установам та організаціям, промисловим підприємствам, а також іншим юридичним особам послуг з постачання природного газу.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Пунктом 1 ч. З ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачений обов`язок споживача укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору.

Частиною 1 ст. 12 Закону України «Про ринок природного газу» визначено, що постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором. Споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строку та порядку, передбачених договором.
Постачання природного газу побутовим споживачам здійснюється на підставі типового договору, що затверджується Регулятором та оприлюднюється в установленому законом порядку. 

Договір постачання природного газу побутовим споживачам укладається з урахуванням ст..ст.633, 634, 641, 642 ЦК України шляхом приєднання побутового споживача до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам, що розміщений на офіційному веб-сайті Регулятора і постачальника і не потребує двостороннього підписання.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона – підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (ч. 1 с. 634 ЦК України).

Відповідно до Правил постачання природного газу, затверджених постановою НКРЕКП № 2496 від 30 вересня 2015 року, Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого постановою НКРЕКП №2500 від 30 вересня 2015 року, договір постачання природного газу побутовим споживачам є публічним та договором приєднання.

Наведені норми вказують на те, що договір постачання природного газу побутовим споживачам, зокрема і боржнику ОСОБА_1 , не потребує його підписання у письмовій (в тому числі електронній) формі з кожним споживачем.

На виконання вимог пункту 4 розділу III Правил постачання природного газу (в редакції, яка була        чинна        на момент виникнення правовідносин), ТОВ «Рівнегаз Збут» як постачальником із спеціальними обов`язками у січні 2016 року усім побутовим споживачам Рівненської області одночасно з рахунками-фактурами були направлені заяви-приєднання до Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам.

Окрім цього, Типовий договір постачання природного газу побутовим споживачам та бланк заяви-приєднання до умов Договору були офіційно опубліковані ТОВ «Рівнегаз Збут» в обласній газеті «Вільне слово» №1 від 01 січня 2016 року та розміщений на офіційному сайті ТОВ «Рівнегаз Збут». 

У разі незгоди споживача укладати договір з постачальником із спеціальними обов`язками та за відсутності укладеного в установленому порядку договору постачання природного газу з іншим постачальником споживач не має права споживати природний газ із газорозподільної системи та має подати до Оператора ГРМ письмову заяву про припинення розподілу природного газу на його об`єкт.

За відсутності зауважень до персоніфікованих даних у заяві-приєднанні та її змісту побутовий споживач був зобов`язаний підписати заяву-приєднання та повернути один її примірник ТОВ «Рівнегаз Збут».

При зверненні до суду до заяви про видачу судового наказу ТОВ «Рівнегаз Збут» було додано копію підписаної споживачем заяви-приєднання до Типового договору про постачання природного газу, яку суд першої інстанції розцінив як недостатній доказ відповідно до вимог п. 3ч. 3 ст.. 163 ЦПК України, проте, на думку апеляційного суду, такий висновок є помилковим, адже в матеріалах наявні докази про те, що заявник уклав з боржником публічний договір, зокрема у формі приєднання, передбаченою у ст.634 ЦК України.

Згідно статті 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом, як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

На думку апеляційного суду, публікація на сайті заявника є публічною офертою, а за наявності письмового підтвердження боржника про прийняття такої пропозиції, яка знайшла вияв у підписанні 19.04.2018 року боржником ОСОБА_1 заяви-приєднання до умов типового договору постачання природного газу, є достатнім доказом укладення договору між сторонами, котрий був доданий ТОВ «Рівнегаз Збут» до зави про видачу судового наказу.

Зважаючи на те, що наведені апеляційній скарзі обставини та наявні в матеріалах справи докази вказують на належне виконання заявником вимог п. 3 ч. 3 ст. 163 ЦПК України щодо необхідності долучення до заяви про видачу судового наказу копію договору, укладеного в письмовій формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості, апеляційний суд доходить висновку про передчасність повернення заяви заявник та необхідність продовження розгляду спору по суті

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, апеляційний суд за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до п. 4 ч. 1. ст. 379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

За наведених обставин, апеляційний суду приходить до переконання про те, що оскаржувана ухвала постановлена місцевим судом з порушенням норм процесуального права, а тому апеляційна скарга підлягає до задоволення, а оскаржувана ухвала – до скасування із направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст. ст. 367, 379, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Рівнегаз Збут» задовольнити.

Ухвалу Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 20 червня 2022 року скасувати.

Справу за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Рівнегаз Збут» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за надані послуги з постачання природного газу – направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено 18 січня 2023 року.

Головуючий                                                        Ковальчук Н. М.

Судді:                                                                Боймиструк С. В.                                
                                       Вейтас І. В.