ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
27 березня 2023 року           справа №200/17068/21 

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: Гайдара А.В., Геращенка І.В., Казначеєва Е.Г., секретар судового засідання – Харечко О.П.,  за участю представника відповідача – Лушер Н.М., розглянув у  відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Донецької обласної прокуратури на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 16 листопада 2022 року (головуючий суддя І інстанції – Загацька Т.В.), складене у повному обсязі у м. Слов`янську Донецької області 16 листопада 2022 року, у справі № 200/17068/21 за позовом ОСОБА_1 до Донецької обласної прокуратури про визнання протиправною бездіяльності, стягнення коштів, -

                                                       ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Донецької обласної прокуратури з вимогами:
- визнати протиправною бездіяльність Донецької обласної прокуратури в частині не виплати ОСОБА_1 вихідної допомоги при його звільненні;
- стягнути з Донецької обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 вихідну допомогу при звільненні у розмірі середнього місячного заробітку в сумі 42822 грн перерахувавши на розрахунковий рахунок ОСОБА_1 НОМЕР_1 в ПриватБанку (МФО 305299);
- стягнути з Донецької обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 середній заробіток за кожен день затримки розрахунку, починаючи 22 жовтня 2021 по день ухвалення судового рішення;
- зобов`язати Донецьку обласну прокуратуру до негайного виконання рішення в частині виплат, передбачених в п. 3-4 резолютивної частини позову - у межах суми стягнення за один місяць.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 16 листопада 2022 року позовні вимоги  задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Донецької обласної прокуратури в частині не виплати ОСОБА_1 вихідної допомоги при його звільненні. Зобов`язано Донецьку обласну прокуратуру нарахувати ОСОБА_1 вихідну допомогу у зв`язку зі звільненням в сумі 8865,31 грн. (вісім тисяч вісімсот шістдесят п`ять гривень 31 коп.) та виплатити таку допомогу з відрахуванням обов`язкових податків і зборів. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Донецька обласна прокуратура подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на надання не вірної оцінки обставинам справи та порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просиоа скасувати рішення суду першої інстанції  та прийняти нове рішення про відмову у задоволені позовних вимог у повному обсязі.
В обґрунтування апеляційної скарги, зазначено, що позивача звільнення не через ліквідацію чи організацію органу прокуратури, а у зв`язку з неуспішним проходженням атестації, що виключає виплату спріної допомоги.
В судовому засіданні  представник відповідача підтримала доводи апеляційної скарги, наполягала на її задоволенні.
Позивач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином.
Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі задовольнити, з наступних підстав.
Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_1 з 03.02.2017 по 22.10.2021 працював на посаді прокурора Мангушського відділу Маріупольської місцевої прокуратури № 1 Донецької області.
Наказом прокурора Донецької області №2595-к від 21.10.2021 позивача звільнено з посади прокурора Мангушського відділу Маріупольської місцевої прокуратури №1 Донецької області з 22.10.2021 на підставі рішення кадрової комісії про неуспішне проходження атестації (підпункт 2 пункту 19 розділу II «Прикінцеві і перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» №113-ІХ від 19.09.2019). Відділу фінансування та бухгалтерського обліку обласної прокуратури було вказано провести остаточний розрахунок та виплатити усі належні позивачу виплати при звільненні. Підставою вказано рішення п`ятнадцятої кадрової комісії від 13.09.2021 №83.
Заявою від 08.11.2021 позивач звернувся до відповідача та просив провести розрахунок у повному обсязі та виплатити вихідну допомогу при звільненні у розмірі середнього місячного заробітку.
Відповідачем 12.11.2021 було надано відповідь на заяву позивача, в якій зазначено, що згідно з інформацією відділу фінансування та бухгалтерського обліку обласної прокуратури на виконання вищевказаного наказу проведено повний остаточний розрахунок. Інше наказом не передбачено. Заробітну плату позивач отримав у повному обсязі. Заборгованість відсутня. У зв`язку з викладеним виплата вихідної допомоги при звільненні з займаної посади не передбачена.
Згідно з відомостями, викладеними в довідці про середньомісячну заробітну плату від 12.11.2021 №2185-1148, заробітна плата позивача складає в серпні 2021 року – 412,34 грн, в вересні 2021 року - 0 грн., всього 412,34 грн. Середньоденна заробітна плата - 412,34 грн, середньомісячна – 8865,31 грн
Згідно з розрахунковим листом за жовтень 2021 року вихідна допомога при звільненні позивачу не виплачувалась. 
Не погодившись із невиплатою вихідної допомоги при звільненні, позивач звернувся до суду із даним позовом
Дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.
Законом України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року №1697-VII (далі Закон №1697) забезпечуються гарантії незалежності прокурора, зокрема щодо особливого порядку його призначення на посаду, звільнення з посади, притягнення до дисциплінарної відповідальності тощо.
Статтею 4 Закону №1697-VII встановлено, що організація та діяльність прокуратури України, статус прокурорів визначаються Конституцією України, цим та іншими законами України, чинними міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Статтею 51 Закону №1697-VII передбачено загальні умови звільнення прокурора з посади, припинення його повноважень на посаді.
Суд першої інстанції, частково задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що позивача звільнено на підставі п.9 ч.1 ст.51 Закону №1697-VII, який визначає, що прокурор звільняється з посади у разі ліквідації чи реорганізації органу прокуратури, в якому прокурор обіймає посаду, або в разі скорочення кількості прокурорів органу прокуратури.
Однак, як вбачається з Наказу Донецької обласної №2595-к від 21.10.2021 позивача звільнено з посади прокурора на підставі рішення кадрової комісії про неуспішне проходження атестації (підпункт 2 пункту 19 розділу II «Прикінцеві і перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» №113-ІХ від 19.09.2019). 
Підпунктом 2 пункту 19 розділу II «Прикінцеві і перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» №113-ІХ від 19.09.2019 встановлено, що прокурори та слідчі органів прокуратури, зазначені в підпунктах 1-4 пункту 7 цього розділу, звільняються Генеральним прокурором, керівником регіональної (обласної) прокуратури з посади прокурора за умови настання однієї з таких підстав, зокрема, рішення кадрової комісії про неуспішне проходження атестації (п.2)
Суд першої інстанції, вказуючи на наявність у позивача права на виплату одноразової грошової допомоги, застосував висновки Верховного Суду у постанові від 23.12.2020 у справі №560/3971/19, в якій комстатований факт наявності у позивача права на отримання вихідної допомоги у розмірі середнього місячного заробітку у випадку звільнення прокурора на підставі п.9 ч.1 ст.51 Закону №1697-VII.
Однак, колегія суддів зазначає, що вищезазначений правовий висновок Верховного Суду не може бути застосований до спірних правовідносин, оскільки підставою для звільнення позивача слугувала норма п.п 2 п. 19 роз. II «Прикінцеві і перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» №113-ІХ від 19.09.2019 (в редакції, чинної на момент виниконення спірних првовідносин – жовтень 2021 року),  яка не містить посилань на п.9 ч.1 ст.51 Закону №1697-VII.
Таким чином, колегія суддів констатує, що позивача звільнено з підстав, які не повязані з ліквідацією чи реорганізацією органу прокуратури, в якому прокурор обіймає посаду, або в разі скорочення кількості прокурорів органу прокуратури, що унеможливлює застосування до спірних правовідносин положень статті 44 КЗпП України щодо виплати вихідної допомоги при звільненні.
З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів зазначає, що позовні вимоги щодо виплати позивачеві вихідної допомоги при звільненні не грунтуються на законі та не підлягають задоволенню.  
Відповідно до ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.
Відповідно до положень ч.1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового судового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.
Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції зазначає, що суд першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення допустив порушення норм матеріального і процесуального права, тому вважає за необхідне скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення про  відмову у задоволенні позовних вимог.
Керуючись статтями 250, 272, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -
                                                   
                                                       ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Донецької обласної прокуратури – задовольнити.
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 16 листопада 2022 року  у справі № 200/17068/21 – скасувати.
Прийняти нову постанову.
У задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до Донецької обласної прокуратури про визнання протиправною бездіяльності, стягнення коштів – відмовити повністю.
Вступна та резолютивна частини постанови проголошені в судовому засіданні 27 березня 2023 року.
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку встановленому ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання  повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 30 березня 2023 року.
      
Судді                                                                                                       А.В. Гайдар   
                                                                                                                 І.В. Геращенко
                                                                                                                 Е.Г. Казначеєв