ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
09 лютого 2023 року
м. Київ
справа № 754/12449/20
провадження № 51-2660км22
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого                                              ОСОБА_1 ,
суддів                                                                       ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового засідання             ОСОБА_4 ,
прокурора                                                   ОСОБА_5 ,
захисника                                                   ОСОБА_6 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу захисника  ОСОБА_6 на ухвалу Київського апеляційного суду від 02 червня 2022 рокуу кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12020100030004234, за обвинуваченням 
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , такого, що не має судимостей,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК. 
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини  
Вироком Деснянського районного суду м. Києва від 30 листопада 2021 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК, і призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років.
Вироком установлено, що 07 липня 2020 року приблизно о 16:30 ОСОБА_7 , перебуваючи за місцем свого проживання у кв. АДРЕСА_1 , в ході конфлікту з батьком потерпілим ОСОБА_8 , який переріс у бійку, умисно завдав останньому близько 30 ударів кулаками обох рук по голові та різних частинах тіла, заподіявши тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя в момент заподіяння. Внаслідок отриманої внутрішньочерепної травми у вигляді крововиливів в речовину та шлуночки головного мозку, ІНФОРМАЦІЯ_2 настала смерть ОСОБА_8 .
Ухвалою Київського апеляційного суду від 02 червня 2022 року апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 залишено без задоволення, а вирок місцевого суду щодо ОСОБА_7 - без змін.
Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі захисник, посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, просить скасувати ухвалу апеляційного суду і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції. 
Обґрунтовуючи свої вимоги, посилаючись на неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, захисник зазначає, що у справі не зібрано беззаперечних, взаємоузгоджених доказів на підтвердження винуватості ОСОБА_7 в умисному заподіянні потерпілому тяжких тілесних ушкоджень, від яких той помер і його вина не доведена належними та допустимими доказами. 
Вказує, що апеляційний суд формально розглянув справу, не обґрунтував належним чином своїх висновків щодо недопустимості як доказу протоколів слідчих експериментів за участю ОСОБА_7 та свідка ОСОБА_9 , які, на його думку, були проведені під тиском. Цей суд всупереч вимогам ч. 3 ст. 404 КПК безпідставно відмовив у задоволенні клопотання сторони захисту про повторний допит свідка і експерта та дослідження письмових доказів. Вважає ухвалу апеляційного суду невмотивованою.
Позиції учасників судового провадження
Захисник підтримав касаційну скаргу, а прокурор заперечувала проти її задоволення.
Мотиви суду
Відповідно до ч. 2 ст. 433 КПК суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.
При цьому, відповідно до ст. 438 КПК, підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.
Згідно зі ст. 412 КПК істотними є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Зі змісту ст. 370 КПК, якою визначено вимоги щодо законності, обґрунтованості та вмотивованості судового рішення, зокрема, убачається, що законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК; обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджено доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК; вмотивованим є рішення, в якому наведені належні й достатні мотиви та підстави його ухвалення. 
Суд апеляційної інстанції фактично виступає останньою інстанцією, яка надає можливість сторонам перевірити повноту судового розгляду та правильність встановлення фактичних обставин кримінального провадження судом першої інстанції, і це покладає на апеляційний суд певний обов`язок щодо дослідження й оцінки доказів з урахуванням особливостей, передбачених ст. 404 КПК.
Ухвала апеляційного суду є рішенням вищого суду стосовно законності й обґрунтованості вироку, що перевіряється в апеляційному порядку, та повинна відповідати тим же вимогам, що і вирок суду першої інстанції.
Згідно зі ст. 419 КПК в ухвалі апеляційного суду повинні бути зазначені мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, а також положення закону, яким він керувався. При залишенні апеляційної скарги без задоволення в ухвалі суду апеляційної інстанції мають бути зазначені підстави, з яких апеляційну скаргу визнано необґрунтованою.
Разом із тим, переглядаючи вирок щодо ОСОБА_7 , апеляційний суд зазначених вимог закону не дотримався.
З матеріалів кримінального провадження видно, що захисник у своїй апеляційній скарзі вказував на порушення судом першої інстанції вимог кримінального процесуального закону. Зокрема, зазначав, що поза увагою суду залишилися його доводи стосовно недопустимості як доказів протоколів слідчих експериментів за участю підозрюваного ОСОБА_7 та свідка ОСОБА_9 від ІНФОРМАЦІЯ_2 в зв`язку з тим, що вони отримані внаслідок застосування органом досудового розслідування психічного впливу на підозрюваного та свідка. Про застосування недозволених методів ведення досудового розслідування, а саме про психологічний тиск з боку слідчого обвинувачений та свідок вказували в суді першої інстанції, а ОСОБА_7 також в судовому засіданні суду апеляційної інстанції.
Апеляційний суд, залишаючи без задоволення апеляційну скаргу захисника, формально, без ретельної перевірки зазначив у своїй ухвалі, що доводи, за яких захисник просить визнати недопустимими доказами дані слідчих експериментів за участю свідка ОСОБА_9 та підозрюваного ОСОБА_7 від ІНФОРМАЦІЯ_2 вважає непереконливими, оскільки порушень під час їх отримання визначених ст. 87 КПК колегією суддів не встановлено.Водночас суд апеляційної інстанції не вказав, на підставі яких саме процесуальних документів або процесуальних дій, а також доказів він дійшов висновку про необґрунтованість доводів захисника.
Також слід звернути увагу, що апеляційний суд зазначив, що висновки суду про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджуються даними, що містяться у протоколах проведення слідчих експериментів за участю підозрюваного та свідка ОСОБА_9 . При цьому поза увагою суду залишилося те, що законність саме цих доказів оспорювалася в апеляційній скарзі сторони захисту і саме на тих підставах, що їх отримано внаслідок застосування щодо засудженого та свідка недозволених методів слідства з боку правоохоронних органів.
Таким чином, суд апеляційної інстанції залишив поза увагою доводи сторони захисту про те, що під час проведення слідчих експериментів на підозрюваного та свідка ОСОБА_9 було здійснено психологічний тиск, у зв`язку з чим вони дали неправдиві пояснення та за відсутності проведення належної перевірки таких доводів шляхом офіційного розслідування, зазначив про їх безпідставність. Такий підхід у контексті положень статті 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також усталеної практики Європейського суду з прав людини є неприпустимим.
Виходячи зі змісту статті 3 Конвенції, за обставин, коли особа висуває небезпідставну скаргу на жорстоке поводження з нею, а саме застосування недозволених методів під час проведення слідства, у поєднанні із загальним обов`язком держави за статтею 1 Конвенції, слід провести ефективне офіційне розслідування. Це означає, що таке розслідування повинно бути ретельним, а органи влади завжди повинні добросовісно намагатися з`ясувати те, що трапилось, та не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки, а тим більше обґрунтовувати ними свої рішення.
Згідно з практикою Європейського суду допустимість як доказів свідчень, отриманих за допомогою катувань, з метою встановлення відповідних фактів у кримінальному провадженні зводить нанівець саму суть права обвинуваченого не свідчити проти себе та призводить до несправедливості кримінального провадження в цілому.
Забезпечення перевірки заяви про застосування недозволених методів шляхом проведення уповноваженим органом офіційного розслідування щодо можливих порушень прав людини, гарантованих статтями 27, 28 Конституції України, є обов`язковим, що не було дотримано судом апеляційної інстанції під час розгляду кримінального провадження щодо ОСОБА_7 .
Враховуючи викладене, нездійснення належної перевірки доводів захисника ОСОБА_6 щодо здійснення на його підзахисного ОСОБА_7 та свідка психологічного тиску свідчить про незабезпечення реалізації права особи як процесуальних гарантій справедливого судового розгляду та кримінального провадження в цілому.
За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що апеляційний суд, переглядаючи кримінальне провадження в межах поданої апеляційної скарги, не надав відповідей на всі її доводи та належним чином не мотивував своїх висновків.
Наведене є істотним порушенням кримінального процесуального закону, яке перешкодило апеляційному суду ухвалити мотивоване й обґрунтоване судове рішення, що є підставою для скасування ухвали апеляційного суду на підставі п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК із призначенням нового розгляду в суді апеляційної інстанції.
Оскільки питання про доведеність чи недоведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину має бути вирішено за наслідками апеляційної процедури, то подану касаційну скаргу слід задовольнити частково.
Під час нового розгляду апеляційному суду необхідно врахувати наведене, належним чином розглянути апеляційну скаргу та прийняти законне й обґрунтоване рішення.
Доводи заахисника в касаційній скарзі аналогічні його доводам в апеляційній скарзі, а тому мають бути перевірені під час нового розгляду справи.     
Беручи до уваги те, що під час розгляду провадження в судах першої та апеляційної інстанції до  ОСОБА_7 не застосовувався запобіжний захід, то касаційний суд не вбачає підстав для його застосування.
Керуючись статтями 433, 434, 436, 441, 442 КПК, Верховний Суд 
ухвалив:
Касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 задовольнити частково.
Ухвалу Київського апеляційного суду від 02 червня 2022 року щодо ОСОБА_7 скасувати і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції. 
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді:
 
ОСОБА_1                                           ОСОБА_2                                           ОСОБА_3