ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 542/1648/20  Номер провадження 22-ц/814/32/23	Головуючий у 1-й інстанції Кашуба М. І.  Доповідач ап. інст. Абрамов П. С.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 березня 2023 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Головуючого судді: Абрамова П.С.,
Суддів: Хіль Л.М., Бутенко С.Б.,
за участю секретаря судового засідання - Сальної Н.О., 
відповідача - ОСОБА_1 
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи  апеляційну скаргу   ОСОБА_1 на рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області від 21 жовтня 2021 року 
у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, визнання частини будівельних матеріалів спільною сумісною власністю, визнання права власності на частину будівельних матеріалів, стягнення грошової компенсації за частину будівельних матеріалів та за проведені ремонтні роботи, визнання договору дарування недійсним 
УСТАНОВИВ:
короткого змісту позовних вимог і рішення суду першої інстанції;
У грудні 2020 року ОСОБА_2  звернулася до суду із позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, починаючи з 2011 року по 2019 рік;
- визнати спільною сумісною власністю ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на 31/50 частину на будівельні матеріали, які вкладені в добудову житлового будинку з господарськими будівлями, проведення капітального ремонту, побудову паркану за адресою: АДРЕСА_1 на суму 243 315,00 грн та визнати за нею, ОСОБА_2 , право власності на 31/100 частини будівельних матеріалів на суму 243 315,00 грн., які були вкладені в добудову та в капітальний ремонт житлового будинку з господарськими будівлями, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 ;
- стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , грошову компенсацію за 31/100 частину будівельних матеріалів та за проведені ремонтні роботи за адресою: АДРЕСА_1 в сумі 243 315,00 грн.;
- визнати договір дарування від 07.07.2020 між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 житлового будинку з господарськими будівлями, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 недійсним;
- стягнути солідарно з відповідачів на її користь судові витрати, які вона понесе у зв`язку з розглядом даної справи.
Свої вимоги обґрунтовувала тим, що з відповідачем ОСОБА_3 вона проживала однією сім`єю без реєстрації шлюбу в фактичних шлюбних відносинах з 2011 року по 2019 рік.
23.04.2010 відповідач купив житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 . За час фактичних шлюбних відносин вони з відповідачем зробили капітальний ремонт вказаного житлового будинку, а саме: зробили фундамент під будинок, добудували кухню, ванну кімнату, туалет, замінили вікна на пластикові, утеплили підлогу, зробили сучасний ремонт, побудували сучасний паркан довжиною 125 метрів. На ремонт будинку батьки позивачки давали кошти в сумі 25 000 грн.
У позові зазначила, що в капітальний ремонт житлового будинку, добудови до житлового будинку, у побудову паркану позивачка вкладала свої кошти. Її частка у вартості будівельних матеріалів, вкладених в житловий будинок з господарськими будівлями становить 31/100, а частка відповідача ОСОБА_3 - 31/69.
Вказувала, що у 2019 році сім`я розпалась. З відповідачем вони домовилися, що він сплатить їй частину спільно придбаного майна за час проживання в шлюбних відносинах. Вона неодноразово намагалася розділитися майном у добровільному порядку, але відповідач розділитися майном у добровільному порядку не бажає.
Посилалась на те, що 07.07.2020 відповідач подарував житловий будинок з господарськими будівлями своїй матері, ОСОБА_1 . Про даний факт, позивачка дізналася тільки у вересні 2020 року, коли отримала позовну заяву від відповідачки ОСОБА_1 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням. 
Зазначала, що вказані вище факти підтверджують той факт, що вона, ОСОБА_2 , з відповідачем ОСОБА_3 за час подружнього життя провели капітальний ремонт житлового будинку, добудували прибудову до житлового будинку, побудували паркан, хвіртку та виконали ряд інших будівельних робіт.
Вважає вказане майно спільною сумісною власністю та за таких обставин вона вимушена звернутися до суду з даною позовною заявою.
Рішенням Новосанжарського районного суду Полтавської області від 21 жовтня 2021 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, про визнання спільною сумісною власністю 31/50 частини будівельних матеріалів, які вкладені в добудову житлового будинку з господарськими будівлями, проведення капітального ремонту, побудову паркану, про визнання права власності на 31/100 частину будівельних матеріалів, які були вкладені в добудову та капітальний ремонт житлового будинку з господарськими будівлями, стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 грошової компенсації за 31/100 частину будівельних матеріалів та за проведені ремонтні роботи в сумі 243 315,00 грн, визнання договору дарування недійсним - задоволено частково:
Встановлено факт, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживала з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , однією сім`єю як чоловік та жінка, починаючи з 2011 року по 2019 рік без реєстрації шлюбу.
Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 243 315 грн 00 коп.
В решті позовних вимог - відмовлено.
Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 3 273 грн 95 коп. судового збору.
короткого змісту вимог апеляційної скарги; узагальнених доводів особи, яка подала апеляційну скаргу;
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 прохала рішення Новосанжарського районного суду від 21 жовтня 2021 року та ухвалу Новосанжарського районного суду від 24 червня 2022 року скасувати, а справу повернути на новий судовий розгляд. 
Вказувала, що місцевий суд вказаною ухвалою безпідставно відмовив у задоволенні клопотання про зупинення провадження у справі, про продовження строку на подання відзиву на позовну заяву, про призначення експертизи, долучення до справи документів, звіту про оцінку майна, копії пенсійного посвідчення та інших доказів. 
Вказувала, що її син піддався на умовляння ОСОБА_2 та зареєстрував її та її дітей за адресою АДРЕСА_1 . В даний час вона є власником житла та що реєстрація в будинку сторонніх осіб, які не є членами її сім`ї перешкоджає їй в реалізації права на отримання соціальних пільг та порушує її права, як власника. 
Вважає, що суд безпідставно встановив факт проживання її сина однією сім`єю з позивачкою у справі.
Зазначила про те, що це питання вирішувалося у справі № 542/875/20. 
узагальнених доводів та заперечень інших учасників справи;
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 прохала апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення місцевого суду - без змін. 
Відповідач ОСОБА_3 подав до суду заяву про розгляд справи без його участі та зазначив, що він апеляційну скаргу ОСОБА_1 підтримує. 
процесуальні питання 
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 прохала скасувати ухвалу Новосанжарського районного суду від 24 червня 2022 року. 
Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 21.01.2022 відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на ухвалу Новосанжарського районного суду Полтавської області від 24 червня 2021 року.
Постановою Верховного Суду від 09.11.2022 касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Полтавського апеляційного суду від 21.01.2022 про відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на ухвалу Новосанжарського районного суду Полтавської області від 24 червня 2021 року – задоволено частково, ухвалу Полтавського апеляційного суду від 21.01.2022 – скасовано, справу повернуто до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.
Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 10 лютого 2023 року відмовлено ОСОБА_1 у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою на ухвалу Новосанжарського районного суду Полтавської області від 24 червня 2021 року в частині оскарження відмови у задоволенні клопотання про зупинення провадження у справі та в частині залишення без розгляду клопотань про призначення експертизи та долучення доказів. Відмовляючи у відкритті провадження, апеляційний суд зазначив, що вказані ухвали оскаржуються одночасно з рішенням суду. Цією ж ухвалою відкрито провадження в частині оскарження ухвали суду про відмову у задоволенні клопотання про продовження строку на подання відзиву.
Постановою Полтавського апеляційного суду від 13 березня 2023 року ухвалу Новосанжарського районного суду Полтавської області від 24 червня 2021 року скасовано в частині відмови в продовженні строку на подачу відзиву. 
Клопотання про продовження строку на подачу відзиву на позовну заяву задоволено та поновлено такий строк. 
Відповідно до ч. 2 ст. 353 ЦПК України заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.
Таким чином, під час даного апеляційного провадження необхідно надати оцінку запереченням скаржника на ухвалу Новосанжарського районного суду Полтавської області від 24 червня 2021 року в частині відмови у задоволенні клопотання про зупинення провадження у справі та в частині залишення без розгляду клопотань про призначення експертизи та долучення доказів. 
встановлених судом першої інстанції та неоспорених обставин, а також обставин, встановлених судом апеляційної інстанції, і визначених відповідно до них правовідносин; доводів, за якими суд апеляційної інстанції погодився або не погодився з висновками суду першої інстанції; мотивів прийняття або відхилення кожного аргументу, викладеного учасниками справи в апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу;
Відповідно до договору купівлі-продажу від 23 квітня 2010 року, посвідченого державним нотаріусом Новосанжарської державної нотаріальної контори Корнєвим В.В. за № 2-935, ОСОБА_4 передав у власність, а ОСОБА_3 прийняв в цілому житловий будинок з господарськими будівлями і приватизовану земельну ділянку  площею 0,1653 га, яка надана для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться в АДРЕСА_1 (а.с. 18-20, том 1).
На момент набуття відповідачем ОСОБА_3 права власності на жилий будинок, він складався з: веранди площею 6.0 кв.м., коридору площею 4,4 кв.м., житлової кімнати площею 27,0 кв.м., кухні площею 7,4 кв.м. та житлової кімнати площею 19,1 кв.м., загальною площею 63,9 кв.м., житловою- 46,1 кв.м. До складу домоволодіння, окрім житлового будинку А-1, 1987 року побудови, входить також літня кухня Б, 1900 року побудови, сарай В, 1900 року побудови, вбиральня Г, 1960 року побудови, колодязь питний № 4, 1950 року побудови. Зазначене підтверджується технічним паспортом на садибний (індивідуальний) житловий будинок АДРЕСА_1 , який було виготовлено станом на 24.02.2010 (а.с. 53-55, том 1).
Відповідно до довідки про склад сім`ї та зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку, виданої виконавчим комітетом Нехворощанської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області від 19.12.2019 за № 02-34/1-1398, у вказаному будинку були зареєстровані: ОСОБА_3 (голова домогосподарства) з 28.03.2012, ОСОБА_2 (не родич) з 19.06.2013, ОСОБА_5 (не родич) з 19.06.2013, ОСОБА_6 (не родич) з 19.06.2013, ОСОБА_7 (не родич) з 19.06.2013 (а.с. 22, том 1).
Згідно з договором дарування від 07 липня 2020 року, посвідченим державним нотаріусом Новосанжарської державної нотаріальної контори Уманцем М.В. та зареєстрованим за № 433,  ОСОБА_3 подарував, а ОСОБА_1 прийняла у дар житловий будинок з господарськими побудовами, що знаходиться в АДРЕСА_1 (а.с.17, том 1).
Відповідно до технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, виготовленого станом на 22 вересня 2020 року, загальна площа приміщень житлового будинку АДРЕСА_1 становить 93,9 кв.м., житлова площею- 51,4 кв.м. До складу домоволодіння, окрім літньої кухні Б, 1900 року побудови, сараю В, 1900 року побудови, вбиральні Г, 1960 року побудови, колодязю питного № 4, 1950 року побудови входить також житловий будинок а1, а2, 2011 року побудови, сарай (тимчасовий), 2012 року побудови, погріб (тимчасовий), 2012 року побудови, вигрібна яма, 2013 року побудови, огорожа, 2014 року побудови, хвіртка, 2014 року побудови (а.с. 49-52, том 1).
З наведеного слідує, що з 2010 року по 2020 рік загальна площа житлового будинку збільшилась на 30 кв.м, у складі домоволодіння побудовано нові будівлі та споруди.
Надавши оцінку зібраним у справі доказам, місцевий суд дійшов висновку, що в ході розгляду справи знайшов своє підтвердження факт проживання позивачки, ОСОБА_2 , з відповідачем ОСОБА_3 однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 2011 року по 2019 рік.
Так, судом установлено, що протягом спільного проживання ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, у 2011 році було здійснено добудову в домоволодінні за адресою АДРЕСА_1 , за рахунок якої площа житлового будинку збільшилась на 30 кв.м, на території домоволодіння у 2012 році побудовано  сарай (тимчасовий),  погріб (тимчасовий), у 2013 році побудовано вигрібну яму, у  2014 побудовано  огорожу, хвіртку. Крім того, протягом зазначеного часу в будинку було проведено ремонтні роботи.  
Врахувавши зазначені обставини, витрачені будівельні матеріали на зведення конструктивних елементів будинку, а також споруд, вартість яких відповідно до висновку експертного дослідження складає 486 630,00 грн, місцевий суд дійшов висновку, що у розумінні положень ч. 1 ст. 61 СК України, є  об`єктом права спільної сумісної власності ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .
З огляду на відсутність в матеріалах справи будь-яких доказів на підтвердження існування обставин, які були б підставою для відступлення від засад рівності часток, відсутність домовленостей між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 щодо правового режиму майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності, відсутність шлюбного договору між ними, враховуючи положення ст. 70 СК України, місцевий суд, виходячи із презумпції рівності часток подружжя, дійшов висновку, що частки майна ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у праві спільної сумісної власності на будівельні матеріали, конструктивні елементи будинку та споруди є рівними та складають по частині у кожного.
Виходячи з наданого до суду висновку експертного дослідження № 52 (а.с. 39-48), вартість частки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у справі спільної власності становить по 243 315, 00 грн (486 630,00 /2 = 243 315,00) у кожного.
Отже, позовна вимога щодо стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 грошової компенсації вартості її частки у спільному майні у розмірі 243 315,00 грн підлягає задоволенню.
Водночас, місцевий суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову в частині визнання спільною сумісною власністю ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на 31/50 частину на будівельні матеріали, які вкладені в добудову житлового будинку з господарськими будівлями, проведення капітального ремонту, побудову паркану за адресою: АДРЕСА_1 на суму 243 315,00 грн та визнання за ОСОБА_2 , право власності на 31/100 частини будівельних матеріалів на суму 243 315,00 грн, які були вкладені в добудову та в капітальний ремонт житлового будинку з господарськими будівлями, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 . Відмову обґрунтовано тим, що обраний позивачем спосіб захисту порушеного права, з огляду на характер спору та зміст правовідносин, не є ефективним та належним, не відповідає змісту права, за захистом якого позивач звернулась до суду та характеру його порушення, невизнання та оспорення. 
Також, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для визнання недійсним договору купівлі-продажу житлового будинку з господарськими будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 від 07.07.2020, оскільки позивачем ані в позовній заяві, ані в судовому засіданні не зазначено жодного доводу на обґрунтування позову в цій частині, та не надано жодного доказу на підтвердження існування обставин, які могли б слугувати підставою для визнання договору дарування недійсним.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення місцевого суду в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків. 
Щодо встановлення факту проживання сторін, як чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу.
Відповідно до ч. 2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.
Таким чином, для визнання осіб як таких, що перебували у фактичних шлюбних відносинах, необхідно доведення факту ведення спільного господарства, наявності у даних осіб спільного побуту, бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, взаємності сімейних прав та обов`язків. 
Місцевий суд, встановивши факт проживання однією сім`єю позивачки ОСОБА_2 з відповідачем ОСОБА_3 однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 2011 року по 2019 рік своє рішення обґрунтував на підставі досліджених доказів у справі, зокрема: довідки виконавчого комітету Нехворощанської сільської ради 21.12.2020 за вих. № 02-34/1-1453, з якої вбачається, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживала за адресою АДРЕСА_1 разом з ОСОБА_3 з 2011 року по 2019 рік однією сім`єю та вели спільне господарство (а.с. 120 том1); довідки виконавчого комітету Нехворощанської сільської ради 07.10.2020 за вих. № 02-34/1-1022, з якої вбачається, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , проживають за адресою АДРЕСА_1  з травня 2012 року без реєстрації, а зареєстровані і проживають з 19.06.2013 року по даний час; ОСОБА_9 вибула 12.08.2020 до нового місця проживання (а.с. 97, том 1); врахував покази свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 . 
Апеляційний суд зазначає, що відповідач у справі, ОСОБА_3 , судове рішення в зазначеній частині не оскаржував. 
Апеляційний суд враховує, що між апелянтом, ОСОБА_1 , та позивачкою у справі, ОСОБА_2 , існував спір щодо виселення останньої з житла за адресою: АДРЕСА_1 (цивільна справа № 542/875/20).
Як вбачається з Єдиного державного реєстру судових рішень, рішенням Новосанжарського районного суду Полтавської області від 05 листопада 2020 року, залишеним без змін постановою Полтавського апеляційного суду від 25 лютого 2021 року, та постановою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 18 травня 2022 року,  у задоволенні позову   ОСОБА_2 відмовлено.
Цими судовими рішеннями також було встановлено, що ОСОБА_2 була вселена у спірне житлове приміщення на правах члена сім`ї ОСОБА_3 (а.с. 206-211, 229-239 т. 1)
Доводи апеляційної скарги в зазначеній частині висновків місцевого суду не спростували.         Щодо доводів апеляційної скарги в частині оскарження ухвали Новосанжарського районного суду Полтавської області від 24 червня 2021 року щодо відмови у задоволенні клопотання про зупинення провадження у справі та в частині залишення без розгляду клопотань про призначення  експертизи  та долучення  доказів. 
З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Новосанжарського районного суду від 12 квітня 2021 року підготовче провадження у справі було закрито. (а.с. 37-39 т. 2)
25.05.2021 ОСОБА_1 подала до суду клопотання про долучення до матеріалів справи Звіту про оцінку майна № 221-05-05, пенсійне посвідчення, довідки про хворобу та довідки МСЕК про 2 групу інвалідності та заявила про проведення у справі експертизи щодо оцінки майна. (а.с. 57-86 т.2)
08.06.2021  ОСОБА_1 подала до суду клопотання про зупинення провадження у справі до закінчення касаційного перегляду справи № 542/875/20 (а.с. 117 т. 2)
Ухвалою Новосанжарського районного суду від 24 червня 2021 року у задоволенні зазначених клопотань було відмовлено. 
Відмовляючи в задоволенні клопотань, місцевий суд дійшов висновку про відсутність підстав для зупинення провадження у справі до закінчення касаційного розгляду справи № 542/875/20.
Відмовляючи в задоволенні клопотання в частині долучення до матеріалів справи доказів та призначення експертизи, місцевий суд дійшов висновку, що заявник не зазначила поважних причин неможливості подачі цих доказів під час підготовчого провадження та не заявляла клопотання про поновлення процесуального строку.
Апеляційний суд, перевіривши законність підстав для відмови в задоволенні клопотань ОСОБА_1 , дійшов таких висновків.
Пунктом 6 частини 1 статті 251 ЦПК України визначено обов`язок  суду зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.
Як вбачається з матеріалів справи, на час заявлення клопотання про зупинення провадження у справі рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області від 05 листопада 2020 року у справі № 542/875/20 набрало чинності після закінчення апеляційного перегляду справи 25.02.2021.
Таким чином, підстави для зупинення провадження у справі були відсутні. 
Перебування даної справи в провадженні касаційної інстанції також не є підставою для зупинення провадження у справі. 
Відповідає вимогам процесуального права і відмова місцевого суду у задоволенні клопотання про призначення у справі експертизи та долучення до матеріалів справи звіту про оцінку майна № 221-05-05. 
Згідно з ч. ч. 3-5, 8 ст. 83 ЦПК України відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. У випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.
Статтями  126, 127  ЦПК України  передбачено, що  право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.  Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
Суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
Одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подана заява, скарга, документи тощо), щодо якої пропущено строк.
Як вбачається з матеріалів справи, заявляючи клопотання про долучення до справи Звіту про оцінку майна № 221-05-05 та заявляючи клопотання про призначення у справі експертизи, заявник ОСОБА_1 не заявляла клопотань про поновлення процесуального строку на подання доказів у справі та призначення експертизи під час проведення підготовчого провадження. 
У зв`язку з чим висновки місцевого суду в зазначеній частині відповідають вимогам ЦПК України. 
Крім того, апеляційний суд зазначає, що клопотання про призначення у справі експертизи за формою та змістом не відповідає вимогам щодо клопотання про призначення експертизи, не містить мотивування необхідності призначення експертизи, запитань, які б особа хотіла поставити на вирішення експерта, експертну установу, якій пропонується провести експертизу та інші вимоги. 
В зазначеній частині доводи апеляційної скарги висновків місцевого суду не спростували.
Разом з тим, доводи апеляційної скарги в тій частині, що місцевий суд безпідставно не задовольнив клопотання про долучення до матеріалів справи копії пенсійного посвідчення, довідки МСЕК про наявність інвалідності 2 групи є обґрунтованими, оскільки зазначені документи не є доказами на підтвердження чи спростування доводів сторін, а є відомостями про стан здоров`я особи та наявність підстав для звільнення особи від сплати судового збору.
Однак, зазначене порушення норм процесуального права не призвело до невірного вирішення спору та неможливості подачі зазначених документів на інших стадіях судового розгляду справи. В подальшому апеляційний суд, відкриваючи апеляційне провадження у справі, врахував наявні обставини, як підстави для звільнення ОСОБА_1 від сплати судового збору. 
У відповідності із вимогами ст. 367 ЦПК України апеляційний суд здійснює перевірку рішення місцевого суду в межах доводів апеляційної скарги.
Враховуючи доводи апеляційної скарги, апеляційний суд, враховуючи, що судовим рішенням права та обов`язки ОСОБА_1 не порушені, а відповідач ОСОБА_3 судове рішення не оскаржив, апеляційний суд не вбачає підстав для виходу за вказані межі.
висновків за результатами розгляду апеляційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції;
Відповідно до вимог ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Згідно з абз. 2 ч. 2 ст. 376 ЦПК України порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.
Враховуючи, що рішення місцевого суду ухвалене з дотриманням вимог матеріального права, а порушення процесуального права не призвело до неправильного вирішення справи, підстави для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції відсутні.
Оскільки в задоволенні апеляційної скарги необхідно відмовити, підстави для відшкодування судових витрат, понесених скаржником під час апеляційного перегляду справи, - відсутні.
Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України
УХВАЛИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області від 21 жовтня 2021 року - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, яким є Верховний Суд.
У разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, строк на касаційне оскарження обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 29 березня 2023 року.

Головуючий суддя                                                          П.С. Абрамов

Судді                         Л.М. Хіль 

С.Б. Бутенко