ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
79010, м.Львів, вул.Личаківська,81
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"27" березня 2023 р.                                              Справа №914/1009/22

м. Львів
Західний апеляційний господарський суд, в складі колегії:
головуючого (судді-доповідача):                                                   Бойко С.М.,
суддів:                                                                                           Бонк Т.Б., 
           Якімець Г.Г.,

в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи

розглянув апеляційну скаргу акціонерного товариства “Оператор газорозподільної системи “Львівгаз” б/н від 30.01.2023
на рішення Господарського суду Львівської області від 26.12.2022, головуючий суддя Стороженко О.Ф., м. Львів, повний текст рішення складено – 05.01.2023
за позовом акціонерного товариства “Оператор газорозподільної системи “Львівгаз”, м.Львів
до відповідача Державного науково-дослідного підприємства “Конекс”, м.Львів
про стягнення 33 941,24 грн.
ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позову.
23.05.2022 акціонерне товариство “Оператор газорозподільної системи “Львівгаз” (надалі – АТ “Оператор газорозподільної системи “Львівгаз”) звернулось в Господарський суд Львівської області з позовом до відповідача Державного науково-дослідного підприємства “Конекс” (надалі – ДНДП “Конекс”) про стягнення 33 941,24 грн.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідач приєднався до типового договору про розподіл природного газу шляхом надання підписаної ним заяви-приєднання. На виконання умов договору позивач надав відповідачу послуги з розподілу газу в період з 01.12.2020 по 28.02.2022. Відповідач неналежно виконав свої договірні зобов`язання, внаслідок чого у відповідача перед позивачем виникла заборгованість в розмірі 28   160,65 грн. на суму якої нараховано інфляційні втрати в розмірі 2   815,98 грн., пеню в розмірі 2 263,69 грн. та 3 % річних в розмірі 700,92 грн. 
Правовою підставою позову позивач зазначає ст.ст. 258, 525, 526, 625 Цивільного кодексу України, ст.ст. 193 Господарського кодексу України.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції.
Рішенням Господарського суду Львівської області від 26.12.2022 позов задоволено частково. Стягнуто з ДНДП «Конекс» на користь АТ «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» борг сумі 28 160,65 грн та витрати на судовий збір у сумі 2058,46 грн. 
Рішення суду мотивоване тим, що між сторонами укладено договір на розподіл природного газу від 01.01.2016.
На виконання умов договору, позивачем за період з 01.12.2020 по 28.02.2022 надано відповідачу послуги з розподілу природного газу. Відповідач неналежно виконав свої договірні зобов`язання, внаслідок чого у відповідача перед позивачем виникла заборгованість в розмірі 28   160,65 грн.
Суд вказав, що матеріали справи не містять доказів розірвання договору на розподіл газу або внесення змін до заяви-приєднання, що є додатком до договору розподілу природного газу, та вилучення об`єкта споживача.
Також, рішенням місцевого господарського суду відмовлено в задоволенні позовних вимог щодо стягнення інфляційних втрат в розмірі 2   815,98 грн.,  3 % річних в розмірі 700,92 грн.  та пені в розмірі 2 263,69 грн.
Факт несвоєчасного надіслання Позивачем актів наданих послуг зумовлює безпідставність позовних вимог про стягнення з Відповідача пені за вказаний у позові період: червень місяць 2021 року,   травень місяць 2022 року, а також   про стягнення трьох процентів річних й інфляційних втрат за період: січень місяць 2021 року,   травень місяць 2022 року, так як таке прострочення унеможливлювало виконання Відповідачем грошових зобов`язань у строки, встановлені умовою п. 6.6 розділу 6 Типового договору.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги.
В апеляційній скарзі позивач просить скасувати зазначене рішення в частині відмови в задоволенні позовних вимог щодо стягнення інфляційних втрат в розмірі 2   815,98 грн., пені в розмірі 2 263,69 грн. та 3 % річних в розмірі 700,92 грн. та прийняти в цій частині нове рішення, яким задоволити позовні вимоги, в зв`язку з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків, викладених в рішенні суду першої інстанції обставинам справи, порушення норм процесуального права й неправильним застосуванням норм матеріального права.  
Узагальнені доводи особи, що подала апеляційну скаргу.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги позивач зазначає, що:
-відповідач прострочив виконання грошового зобов`язання за договором від 01.01.2016, а тому в силу вимог ст. 625 ЦК України зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми та в силу п. 8.2 типового договору - пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.
-відповідач не заперечував в суді першої інстанціх проти розрахунку штрафних санкцій, контррозрахунку не надав, а тому немає права заперечувати проти нього.
Узагальнені доводи та заперечення відповідача.
У відзиві на апеляційну скаргу відповідач зазначає, що в суді першої інстанції не заперечував проти розрахунку штрафних санкцій. Проте, зазначає, що сума боргу є штучно створеною, включаючи і штрафні санкції.
Посилається на те, що судом першої інстанції було відмовлено в задоволенні клопотання відповідача провести з позивачем звірку обсягів фактично спожитого газу. 
У відповідності до приписів ч. 10 ст. 270 ГПК України вказана апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції розглядається без повідомлення учасників справи.
Згідно з ст. 269 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Перевіривши матеріали справи, дослідивши доводи і заперечення, наведені в апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи щодо правильності застосування судом першої інстанцій норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.
Згідно встановлених судом першої інстанції та неоспорених обставин, а також обставин, встановлених судом апеляційної інстанції, і визначених відповідно до них правовідносин вбачається.
Доводи та вимоги апеляційної скарги стосуються лише відмови в задоволенні позовних вимог щодо стягнення індексу інфляції, 3 % річних та пені із суми основного боргу 28   160,65 грн. за період з 11.02.2021 по 11.05.2021. 
Предметом апеляційного перегляду є правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які стосуються нарахування індексу інфляції, пені та 3 % річних.
01.01.2016 року між АТ «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» (Оператор ГРМ) та ДНДП “Конекс” (споживач) укладено типовий договір розподілу природного газу шляхом підписання заяви-приєднання №   09420Е8OJTAP016, за умовами якого Оператор ГРМ зобов`язується надати Споживачу послугу з розподілу природного газу, а Споживач зобов`язується прийняти зазначену послугу та сплатити її вартість у розмірі, строки та порядку, визначені цим договором. 
Статтею 40 Закону України "Про ринок природного газу" визначено, що типовий договір розподілу природного газу затверджується Регулятором (НКРЕКП). Оператор газорозподільної системи має забезпечити додержання принципу недискримінації під час укладення договорів розподілу природного газу з замовниками. Договір розподілу природного газу є публічним.
Відповідно до пункту 3 глави 3 розділ VI Кодексу ГРМ договір розподілу природного газу є публічним та укладається з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України за формою Типового договору розподілу природного газу.
Відповідно до частини 2 статті 633 Цивільного кодексу України умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, №2498 від 30.09.2015 затверджено Типовий договір розподілу природного газу.
Типовий договір розподілу природного газу є публічним та регламентує порядок і умови забезпечення цілодобового доступу Споживача до газорозподільної системи, розподіл (переміщення) природного газу газорозподільною системою з метою його фізичної доставки до межі балансової належності об`єкта Споживача та переміщення природного газу з метою фізичної доставки Оператором ГРМ обсягів природного газу до об`єктів споживачів, а також правові засади санкціонованого відбору природного газу з газорозподільної системи. (п.1.1 типового договору).
Умови цього договору однакові для всіх споживачів України та розроблені відповідно до Закону України «Про ринок природного газу» і Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30 вересня 2015 року № 2494 (п.1.2 типового договору).
Оператор ГРМ зобов`язується надати Споживачу послугу з розподілу природного газу, а Споживач зобов`язується прийняти зазначену послугу та сплатити її вартість у розмірі, строки та порядку, визначені цим договором. Обов`язковою умовою надання Споживачу послуги з розподілу природного газу є наявність у споживача об`єкта, підключеного в установленому порядку до газорозподільної системи Оператора ГРМ.
Оплата вартості послуги з розподілу природного газу за цим договором здійснюється Споживачем, який не є побутовим, на умовах попередньої оплати до початку розрахункового періоду на підставі рахунка Оператора ГРМ. Якщо згідно із законодавством Споживач має сплачувати Оператору ГРМ за послуги з розподілу природного газу зі свого поточного рахунку із спеціальним режимом використання, оплата послуг розподілу природного газу здійснюється з поточного рахунку із спеціальним режимом використання Споживача на поточний рахунок Оператора ГРМ кожного банківського дня згідно з алгоритмом розподілу коштів, встановленим Регулятором, та зараховується як плата за послуги розподілу природного газу в тому місяці, в якому надійшли кошти. Остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги проводиться Споживачем до десятого числа місяця, наступного за звітним, відповідно до акта наданих послуг та з урахуванням раніше перерахованих коштів.
У разі безпідставного припинення (обмеження) розподілу природного газу Споживачу або підтвердження факту невідповідності якості та/або величини тиску природного газу на межі балансової належності об`єкта Споживача Оператор ГРМ відшкодовує Споживачу вартість недоотриманого природного газу та/або здійснює перерахунок наданих послуг за цим договором відповідно до вимог Кодексу ГРС.
Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг постановою №2080 від 07.10.2019 внесено зміни до Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постановою НКРЕКП №2494 від 30.09.2015 та Типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою НКРЕКП №2498 від 30.09.2015, відповідно до яких запроваджено новий порядок розрахунків за послугу з розподілу природного газу, зокрема, змінено принцип визначення величини потужності для споживачів природного газу та здійснено перехід від приєднаної потужності до замовленої, яка розраховується відповідно до вимог Кодексу ГРМ виходячи із об`ємів споживання об`єктів споживачів за попередній газовий рік.
Згідно з абзацом шостим пункту 4 глави 1 розділу І Кодексу ГРМ, в редакції постанови №2080 від 07.10.2019, газовий рік - період часу, який розпочинається з першої газової доби жовтня поточного календарного року і триває до першої газової доби жовтня наступного календарного року.
Відповідно до положень глави 6 розділу VI Кодексу ГРМ, в редакції постанови №2080 від 07.10.2019, розрахунки споживача за послугу розподілу природного газу, що надається Оператором ГРМ за договором розподілу природного газу, здійснюються, виходячи з величини річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача та оплачуються споживачем рівномірними частками протягом календарного року.
Річна замовлена потужність об`єкта (об`єктів) споживача на розрахунковий календарний рік визначається оператором ГРМ виходячи з фактичного обсягу споживання природного газу цим об`єктом за газовий рік, що передував розрахунковому календарному року, який визначається відповідно до вимог цього Кодексу.
За п. 6.6 договору оплата вартості послуг з розподілу природного газу за цим договором здійснюється споживачем на підставі відповідного рахунка Оператора ГРМ.
Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, позивач зазначив, що на виконання умов договору позивач надав відповідачу послуги з розподілу газу в період з 01.12.2020 по 28.02.2022, що підтверджується актами наданих послуг з розподілу природного газу.
У підтвердження своїх позовних вимог позивачем надано, заяву-приєднання від 01.01.2016 за № 09420Е8OJTAP016 до умов договору розподілу природного газу, акти наданих послуг за період 01.01.2021 – 28.02.2022, лист від 18.02.2022 за № 790-Сл-3722-0222 про надіслання актів наданих послуг з розподілу природного газу за період з січня 2021 по січень 2022 (в яких зазначається величина замовленої потужності, а саме розподіл природного газу) та акт звіряння взаємних розрахунків з січня 2021 по січень 2022 та досудове повідомлення про наявність заборгованості за розподіл (доставку) природного газу від 18.02.2022 за № 790-Пя-3721-0222.
Відповідач неналежно виконав свої договірні зобов`язання, (п. 6.6 договору) внаслідок чого у відповідача перед позивачем виникла заборгованість в розмірі 28   160,65 грн. 
Враховуючи, що у справі встановлено наявність у відповідача обсягів споживання природного газу за газовий рік, що передував розрахунковому календарному року, фізичне підключення об`єкта споживача до газорозподільної мережі у спірному періоді, наявність укладеного між сторонами договору розподілу природного газу, який не припинено, а також враховуючи те, що споживачем ні заява про остаточне припинення користування природним газом, ні уточнені заявки на величину річної замовленої потужності не подавалась, а тому встановлено існування у відповідача обов`язку оплати вартості послуг з розподілу природного газу в порядку передбаченому главою 6 розділу VI Кодексу ГРС   .
18.02.2022 АТ «ОГС «Львівгаз» направило на адресу ДНДП “Конекс” акти наданих послуг з розподілу природного газу за період  з січня 2021 по січень 2022 та акт звіряння взаємних розрахунків за період з січня 2021 по січень 2022, що підтверджується списком згрупованих відправлень АТ «Укрпошта» від 22.02.2022 та описом вкладення у цінний лист.
Вказані акти відповідач отримав 23.02.2022, що підтверджується роздруківкою з офіційного сайту Укрпошти.
Оскільки вимоги поданої апеляційної скарги стосуються незгоди позивача з судовим рішенням суду  першої  інстанції саме в частині відмови в задоволенні вимог позову за період з 11.01.2021 по 11.05.2022, де 2   263,69 грн. пеня, 2   815,98 грн. інфляційних втрат і 3 % річних на суму 700,92 грн., то апеляційний перегляд здійснюється лише у відповідній частині.
За висновком суду першої інстанції факт несвоєчасного надіслання Позивачем актів наданих послуг зумовлює безпідставність позовних вимог про стягнення з Відповідача пені за вказаний у позові період: червень місяць 2021 року,   травень місяць 2022 року, а також   про стягнення трьох процентів річних й інфляційних втрат за період: січень місяць 2021 року,   травень місяць 2022 року, так як таке прострочення унеможливлювало виконання Відповідачем грошових зобов`язань у строки, встановлені умовою п. 6.6 розділу 6 Типового договору.
Проте судом не враховано період отримання актів виконаних робіт, а саме з 23.02.2022 до 11.05.2022 (дати визначеної позивачем в позовній заяві, межі позовних вимог).
За умовами договору п. 8.2 договору передбачено, що у разі порушення споживачем строків оплати за цим договором він сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.  
Відповідно до п. 6.1 договору оплата вартості послуги Оператора ГРМ з розподілу природного газу здійснюється Споживачем за тарифом, встановленим Регулятором для Оператора ГРМ, що сплачується як плата за річну замовлену потужність, з урахуванням вимог   Кодексу газорозподільних систем.
Відповідно до глави 6 розділу VI Кодексу ГРМ, в редакції постанови №2080 від 07.10.2019,  п.6. Періодом для здійснення розрахунків за договором розподілу природного газу є календарний місяць.
За Типовим договором розподілу природного газу п.6.6. Оплата вартості послуги з розподілу природного газу за цим Договором здійснюється Споживачем, який не є побутовим, на умовах попередньої оплати до початку розрахункового періоду на підставі рахунка Оператора ГРМ. Якщо згідно із законодавством Споживач має сплачувати Оператору ГРМ за послуги з розподілу природного газу зі свого поточного рахунку із спеціальним режимом використання, оплата послуг розподілу природного газу здійснюється з поточного рахунку із спеціальним режимом використання Споживача на поточний рахунок Оператора ГРМ кожного банківського дня згідно з алгоритмом розподілу коштів, встановленим Регулятором, та зараховується як плата за послуги розподілу природного газу в тому місяці, в якому надійшли кошти. 
Остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги проводиться Споживачем до десятого числа місяця, наступного за звітним, відповідно до акта наданих послуг та з урахуванням раніше перерахованих коштів.
Оплата вартості послуги з розподілу природного газу за цим Договором здійснюється Споживачем, який є побутовим, до 20 числа (включно) місяця, в якому надаються послуги з розподілу природного газу, на підставі рахунка Оператора ГРМ.
Відтак, апеляційний суд дійшов висновку про прострочення виконання зобов`язання боржником (відповідачем), із суми 28   160,65 грн., що в свою чергу є підставою для нарахування пені, індексу інфляції та 3 % річних за період з 23.02.2022 (дата отримання відповідачем актів наданих послуг з розподалу природного газу) по 11.05.2022 (дата визначена позивачем в позовній заяві), провівши свій розрахунок, а звідси і часткове задоволення апеляційної скарги.
Відповідно до положень статей 525, 526 Цивільного кодексу України, статті 193 Господарського кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно зі статтею 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (пункт 3 частини 1 статті 611 Цивільного кодексу України).
Згідно зі статтею 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Частиною 6 статті 232 Господарського кодексу України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.
Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (частина 1 статті 612 Цивільного кодексу України).
Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Щодо стягнення трьох процентів річних, то їх сплата від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.
З огляду на викладене та здійснивши перевірку  нарахування 3% річних, колегія суддів вважає, що стягненню з відповідача на користь позивача підлягають 3% річних в розмірі 148,13 грн., які нараховані за період з 23.02.2022 по 11.05.2022 із суми 28   160,65 грн.
Щодо нарахування інфляційних втрат, колегія суддів зазначає наступне.
Індекс інфляції (індекс споживчих цін) – це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, який визначається виключно Державним комітетом статистики України і його найменший період визначення становить місяць, а тому прострочка платежу за менший період не тягне за собою нарахування інфляційних втрат, а розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що мала місце на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Держкомстатом, за період прострочки. Розрахунки індексу інфляції за квартал, період з початку року і т.п. проводяться “ланцюговим” методом, тобто шляхом множення місячних (квартальних і т.д.) індексів (наказ Держкомстату від 27.07.2007р., № 265 “Про затвердження Методики розрахунку базового індексу споживчих цін”).
Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 20.11.2021 у справі № 910/13071/19 вказав, що методику розрахунку інфляційних втрат за неповний місяць прострочення виконання грошового зобов`язання доцільно відобразити, виходячи з математичного підходу до округлення днів у календарному місяці, упродовж якого мало місце прострочення, а саме: час прострочення у неповному місяці більше півмісяця (> 15 днів) = 1 (один) місяць, тому за такий неповний місяць нараховується індекс інфляції на суму боргу; час прострочення у неповному місяці менше або дорівнює половині місяця (від 1, включно з 15 днями) = 0 (нуль), тому за такий неповний місяць інфляційна складова боргу не враховується.
Враховуючи зазначене та встановлені вище періоди прострочення, інфляційні втрати розраховуються в середньому за місяць і у разі, якщо прострочення існувало 15 чи більше днів у місяці. 
З огляду на викладене та здійснивши перевірку  нарахування інфляційних втрат, колегія суддів вважає, що стягненню з відповідача на користь позивача підлягають інфляційні втрати в розмірі 2   140,21 грн., які нараховані за період з 23.02.2022 по 11.05.2022 із суми 28   160,65 грн.
Щодо нарахування пені за умовами договору:
В силу статті 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема:3) сплата неустойки;
Відповідно до частини 1 статті 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.
Частиною 4 статті 231 Господарського кодексу України встановлено, що у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором.
Відповідно до частин 1, 3 статті 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Апеляційний суд виходить з того, що неустойка нараховується в разі порушення боржником зобов`язання (стаття 610, пункт 3 частини першої статті 611 ЦК України) з першого дня прострочення та до тих пір, поки зобов`язання не буде виконане. Тобто пеня може нараховуватись на суму невиконаного або неналежно виконаного грошового зобов`язання протягом усього періоду прострочення, якщо інше не вказано у законі чи договорі.
Водночас, згідно з частиною шостою статті 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.
Відповідно до п. 8.2 договору у разі порушення Споживачем, що не є побутовим, строків оплати за цим договором, він сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.
З огляду на викладене та здійснивши перерахунок нарахування пені, апеляційний суд вважає, що стягненню з відповідача на користь позивача підлягає пеня в розмірі 675,11 грн., за період з 23.02.2022 по 11.05.2022. (розмір облікової ставки НБУ березень-травень 2022 = 10,00).
Судом першої інстанції зроблено правомірний висновок про наявність заборгованості за основним боргом, проте безпідставно відмовлено в нарахуванні компенсаційних втрат за ст.625 ЦК України та пені в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу. 
Оскільки вищенаведеними доказами доведено, що позивачем направлялися акти наданих послуг з розподілу природного газу, та отримані відповідачем 23.02.2022, то з цього часу у відповідача виник обов`язок сплати цих сум.
Наведене в сукупності свідчить про неповне з`ясування судом першої інстанції фактичних обставин справи, що, в свою чергу, свідчить про необхідність скасування оскаржуваного судового рішення в частині відмови в задоволенні вимог про стягнення з відповідача на користь позивача 3 % річних в розмірі 148,13 грн., інфляційних втрат в розмірі 2   140,21 грн., пені в розмірі 675,11 грн. то ці вимоги підлягають до задоволення, в решті пішення господарського суду відповідає встановленим обставинам по справі та вимогам норм права.
Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.
Доводи апеляційної скарги знайшли часткове підтвердження щодо стягнення пені, 3% річних та інфляційних втрат за період отримання відповідачем актів виконаних робіт до моменту подачі позову та відповідають встановленим обставинам по справі, нормам права, що регламентують характер правовідносин, що склалися між сторонами, а тому підлягають частковом задоволенню.
Згідно з ст. 277 ГПК України підставами скасування рішення суду першої інстанції, є , в тому числі неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, що є підставою для часткового скасування судового рішення та прийняття нового про задоволення позовних вимог. 
Відповідно до ст. 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 191 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1-3 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки апеляційний суд частково задоволив апеляційну скаргу позивача, частково скасував рішення суду першої інстанції щодо відмови в задоволенні позову та прийняв в цій частині нове рішення, то апеляційний суд дійшов до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача 1   908,01 грн. судового збору на відшкодування судових витрат за подання апеляційної скарги, а також 216,64 грн. судового збору за подання позовної заяви в суді першої інстанції, а в сього на суму 2124,65 грн.
Керуючись ст. ст. 236, 269, 270, 275, 277, 281-284 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд, -

ПОСАТАНОВИВ:

апеляційну скаргу акціонерного товариства “Оператор газорозподільної системи “Львівгаз” б/н від 30.01.2023 задоволити.
Рішення Господарського суду Львівської області від 26.12.2022 у справі №914/1009/22  частково скасувати. В цій частині прийняте нове рішення.
Позов задоволити частково.
Стягнути з Державного науково-дослідного підприємства “Конекс” (79060, м. Львів, вул. Наукова, 7, код ЄДРПОУ 14314713) на користь акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» (79039, м. Львів, вул. Золота, 42, код ЄДРПОУ 03349039) 2   140,21 грн. інфляційних втрат,  148,13 грн. 3 % річних та  675,11 грн. пені.
Стягнути з Державного науково-дослідного підприємства “Конекс” (79060, м. Львів, вул. Наукова, 7, код ЄДРПОУ 14314713) на користь акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» (79039, м. Львів, вул. Золота, 42, код ЄДРПОУ 03349039) судовий збір в сумі 2124,65 грн.
В решті рішення Господарського суду Львівської області від 26.12.2022 у справі №914/1009/22 залишити без змін.
Місцевому господарському суду видати накази в порядку ст. 327 ГПК України.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня її проголошення згідно зі ст.ст. 286-289 ГПК України.
Справу скерувати на адресу місцевого господарського суду.

Головуючий-суддя                                                              Бойко С.М.

Судді                                                                                        Бонк Т.Б.
                                                                                              
                                                                                                    Якімець Г.Г.