ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/468/23 Справа № 185/11057/22 	  	Суддя у 1-й інстанції - Косюк А.П. Суддя у 2-й інстанції - Руденко В. В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

09 березня 2023 року                                                                м. Дніпро

       Суддя Дніпровського апеляційного суду Руденко В.В., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності — ОСОБА_1 , захисника — Пархоменка А.О., 
       розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу захисника Пархоменка Андрія Олександровича, поданої в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , на постанову судді Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05 січня 2023 року у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі-КУпАП), -

В С Т А Н О В И В :

       Постановою судді Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05 січня 2023 року визнано винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. Стягнуто із ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 496 грн. 20 коп.

       У постанові суду зазначено, що 26 листопада 2022 року о 21 годині 00 хвилин в м. Ізюм, провул. Співаківський, водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом «FORTE FT125» д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці, від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки відмовився та в медичному закладі відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність ч.1 ст. 130 КУпАП. 

В апеляційній скарзі захисник порушує питання про скасування постанови судді Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05 січня 2023 року та просить закрити провадження по справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення.
Вважає, що рішення суду першої інстанції є незаконним, необґрунтованим, оскільки судом не було належним чином встановлено фактичні обставини цієї справи.
В обґрунтування зазначає, що 26.11.2022 року ОСОБА_1 виконував роботу по відновленню оселі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , після наслідків бойових дій у Харківській області. Закінчивши виконання роботи, приблизно о 22:10 год., він та власники відремонтованих будинків, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , знаходились в тверезому стані на перехресті вулиць Людмили Олександрової та Перемоги, провулків Перемоги та Співаківського, тоді як до них під`їхав автомобіль поліції, з якого вийшли чотири озброєні поліцейські та одразу почали вимагати документи, що встановлюють особу, а також документи на мопед “FORTE FT 125”, який ОСОБА_1 в цей час тримав за кермо. До того ж, після перевірки документів, поліцейський діяв упереджено та наголосив на тому, що ОСОБА_1 буде притягнуто до відповідальності за порушення комендантської години, а також за відсутність у його водійському посвідченні відкритої категорії на право керування мотоциклом. При цьому, захисник наголошує на тому, що правоохоронці, які перевіряли документи, змусили ОСОБА_4 підписати протокол та попередньо його не ознайомили з його змістом.
Окрім того, звертає увагу, що складаючи протокол про адміністративне правопорушення працівниками поліції не було запропоновано ОСОБА_1 пройти медичний огляд в закладі охорони здоров`я, про що свідчить відсутність у матеріалах справи направлення водія на проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у закладі охорони здоров`я, а також у справі відсутні докази, які б свідчили про те, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку.
Водночас вказує, що про дату та час судового розгляду справи ОСОБА_1 не був належним чином повідомлений, що є грубим порушенням ч.1 ст.268 КУпАП, оскільки суд фактично позбавив його можливості скористуватись своїм правом на захист.

В судовому засіданні апеляційної інстанції захисник Пархоменко А.О. та особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 підтримали доводи поданої апеляційної скарги та наполягали на її задоволенні, просили апеляційний суд скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю складу і події адміністративного правопорушення.

Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи поданої апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного висновку.

       Відповідно до ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
       Згідно з положеннями ст.ст.245,252,280 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
       Орган (посадова особа) приймає рішення на підставі досліджених доказів, оцінюючи їх за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.
       Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
       При цьому положеннями статті 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
       Згідно вимог ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
       Відповідно до вимог ч.2 ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

       Апеляційний суд вважає, що наведених вимог закону місцевим судом дотримано у повному обсязі.
Відповідно до ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Згідно з положеннями ст.ст.245,252,280 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Орган (посадова особа) приймає рішення на підставі досліджених доказів, оцінюючи їх за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.
Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
При цьому положеннями статті 251 КупАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Згідно вимог ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідно до вимог ч.2 ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Апеляційний суд вважає, що наведених вимог закону місцевим судом дотримано у повному обсязі.
Як убачається з оскаржуваної постанови місцевий суд в повному обсязі виконав вимоги ст.280 КУпАП, всебічно дослідив матеріали справи та обґрунтовано дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, пославшись у своїй постанові на досліджені під час судового розгляду належні та допустимі докази, зокрема на: протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ №034980 від 26.11.2022 року; письмові пояснення ОСОБА_1 ; пояснення свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 ; рапорт інспектора ВРПП Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області від 26.11.2022 року.

Так, згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 034980 від 26.11.2022, складеного у відношенні ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП (а.с.1) вбачається, що 26 листопада 2022 року о 21 годині 00 хвилин в м. Ізюм, провул. Співаківський, водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом «FORTE FT125» д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці, від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки відмовився та в медичному закладі відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність ч.1 ст. 130 КУпАП. У протоколі зафіксовано, що ОСОБА_1 було роз`яснено його права, передбачені ст.63 Конститиції України, ст.268 КУпАП, у графі пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності зазначено, що пояснення надасть на окремому аркуші. Крім того зафіксовано, що було вилучено п/в ВАА 419255 та видано тимчасовий дозвіл на керування транспортним засобом DT №185993, який отриманий ОСОБА_1 , а також підписано останнім протокол про адміністративне правопорушення та отримано його копію.

Згідно письмових пояснень самого ОСОБА_1 , надані ним під час складання щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення на місці зупинки, вбачається, що 26.11.2022 року близько 17:30 вживав спиртні напої, а саме пляшку пива об`ємом 0,5 л., після чого сів за кермо свого мотоциклу “FORTE FT 125” д.н.з  НОМЕР_1  та поїхав до свого будинку. Крім того, зазначив, що близько 21:00 год. його зупинили працівники поліції, які пояснивши причину зупинки, та в ході спілкування з поліцейськими йому було запропоновано пройти тест на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та в закладі охорони здоров`я Ізюмського ЦМЛ на що він відповів відмовою (а.с. 2).

Як зазначено у рапорті інспектора ВРПП Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області лейтенанта поліції Берегового В.В. 26.11.2022 року під час чергування близько 21:00 год. в м. Ізюм по пров. Співаківському було зупинено т/з “FORTE” д.н.з НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці, у зв`язку з чим останньому було запропоновано пройти тест на стан алкогольного сп`яніння та огляд в медичному закладі охорони здоров`я, на що водій ОСОБА_1 відмовився в присутності двох свідків (а.с.5).

Зі змісту письмових пояснень свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 вбачається, що 26.11.2022 року близько 21:22 години вони були очевидцями, як працівниками поліції було зупинено водія ОСОБА_1 , який рухався на транспортному засобі мотоцикл д.н.з НОМЕР_1 , та в їх присутності водію було запропоновано пройти тест на стан алкогольного сп`яніння за допомогою технічного приладу “Драгер” або в медичному закладі охорони здоров`я, на що водій ОСОБА_1 відмовився (а.с.3,4).

Відповідно до п.2.5 «а» ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Отже, зазначені вище фактичні обставини справи, а також зміст викладеної у протоколі про адміністративне правопорушення інформації, спростовують твердження сторони захисту про відсутність доказів вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП.
Разом з цим, суд апеляційної інстанції вважає неспроможним посилання апелянта на порушення працівниками поліції Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015р. №1452/735 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 за №1413/27858, зокрема, щодо відсутності відповідного направлення на медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння, оскільки згідно пунктів 8 та 12 цієї Інструкції поліцейський направляє водія на медичний огляд до найближчого закладу охорони здоров`я лише у випадку згоди водія пройти такий огляд або якщо водій не погоджується з результатами огляду на стан алкогольного сп`яніння, проведеного на місці зупинки транспортного засобу із застосуванням спеціального пристрою.
Враховуючи, що за обставинами та матеріалами справи водій ОСОБА_1 відмовився від проходження будь-якого огляду на стан алкогольного сп`яніння, що є самостійним елементом об`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення, передбаченого диспозицією ч.1 ст.130 КУпАП, тому у працівників патрульної поліції не було жодних підстав для оформлення направлення на медичний огляд водія ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння у закладі охорони здоров`я.
Разом з цим, твердження сторони захисту про те, що працівники поліції діяли упереджено по відношенню до ОСОБА_1 та не надали йому можливості підписати протокол про адміністративне правопорушення, ознайомитися з його змістом, апеляційний суд не приймає до уваги, оскільки у протоколі про адміністративне правопорушення наявний підпис ОСОБА_1 про ознайомлення з протоколом та отримання його копії.

       При цьому, жодних об`єктивних даних, які б вказували на упередженість працівників поліції та ставили б під сумнів наявність підстав для складання відносно ОСОБА_1 протоколу, під час апеляційного розгляду не встановлено й стороною захисту таких доказів суду не надано.
Також є безпідставними доводи апеляційної скарги захисника про порушення судом першої інстанції вимог ст.268 КУпАП щодо розгляду справи за його відсутності з огляду на таке.
Як убачається з матеріалів справи, місцевим судом вживалися заходи щодо належного повідомлення ОСОБА_1  про час та місце розгляду справи шляхом направлення судової повістки за адресою, зазначеною ним особисто під час складання протоколу про адміністративне правопорушення -   АДРЕСА_1 .
Отже суд першої інстанції, дотримуючись визначених ч.1 ст.277 КУпАП строків розгляду справ про адміністративні правопорушення, та враховуючи практику Європейського Суду з прав людини з аналогічних питань, зокрема рішень у справі «Пономарьов проти України» від 03.04.2008, «Олександр Шевченко проти України» від 26.04.2007, «Трух проти України» від 14.10.2003, в яких зазначено, що особа у розумінні інтервалу часу має вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їй судового провадження, обґрунтовано прийняв рішення у справі за відсутності особи, що притягається до адміністративної відповідальності, на підставі наявних та досліджених судом доказів.
Окрім того, права ОСОБА_1 , передбачені ст.268 КУпАП, були відновлені шляхом подання апеляційної скарги та надання йому можливості відстоювати свою позицію в апеляційному суді. 
Таким чином, на переконання апеляційного суду, суд першої інстанції, дотримуючись принципу неупередженості та об`єктивності, з дотриманням вимог ст.ст.245, 251, 252, 280 КУпАП, дав належну оцінку наявним у справі доказам у їх сукупності та дійшов обґрунтованих висновків про доведеність вини ОСОБА_1 «поза будь-яким розумним сумнівом» у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а тому підстав для закриття провадження у справі, визначених п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, на чому наполягає сторона захисту, суд апеляційної інстанції не вбачає.
Відповідно до положень ст.23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчинення нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Апеляційний суд вважає, що суддею місцевого суду при постановленні рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП та при накладенні на винну особу адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, у повній мірі враховані загальні принципи та правила накладення стягнення, передбачені ст.23 та ст.ст.33-35 КУпАП, а також враховано підвищений рівень суспільної небезпеки скоєного винною особою адміністративного правопорушення.
Підсумовуючи вищенаведене апеляційний суд дійшов висновків, що доводи апеляційної скарги захисника Пархоменка А.О. є безпідставними та такими, що задоволенню не підлягають, а постанова судді Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05 січня 2023 року є законною, обґрунтованою та належним чином мотивованою, підстав для її зміни або скасування не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника Пархоменка Андрія Олександровича - залишити без задоволення, а постанову судді Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05 січня 2023 року про притягнення  ОСОБА_1  до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДЯ ДНІПРОВСЬКОГО
АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ                                                  В.В. РУДЕНКО