ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 березня 2023 року
м. Київ
справа № 154/3660/19
провадження № 51-3575км22
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого                                              ОСОБА_1 ,
суддів                                                           ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового засідання               ОСОБА_4 ,
прокурора                                                   ОСОБА_5 ,
захисника                                                   ОСОБА_6 , 
розглянув у судовому засіданні касаційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_6 на вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 6 січня 2022 року та ухвалу Волинського апеляційного суду від 7 вересня 2022 року в кримінальному провадженні,внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12019030060000516, щодо 
ОСОБА_7 ,    ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Потсдам Республіки Німеччини, жителя АДРЕСА_1 , 
засудженого за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 Кримінального кодексу України (далі - КК). 
Зміст оскаржених судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій і встановлені ними обставини
За вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 6 січня 2022 року ОСОБА_7 засуджено за ч. 1 ст. 115 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 12 років.
Ухвалено стягнути з ОСОБА_7 на користь потерпілих: ОСОБА_8 на відшкодування матеріальної шкоди 71 935 грн та моральної шкоди 300 000 грн; ОСОБА_9 на відшкодування моральної шкоди 250 000 грн. 
У цьому кримінальному провадженні вирішено питання речових доказів і процесуальних витрат. 
За вироком суду ОСОБА_7 визнано винуватим у тому, що він 31 липня 2019  року близько 17:00, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння на території ферми, розташованої на АДРЕСА_2 , під час конфлікту на ґрунті неприязних відносин, діючи умисно, бажаючи настання смерті, завдав ОСОБА_10 не менше п`яти ударів у голову, по спині і ногах дерев`яним козлом для розпилювання колод, спричинивши потерпілому тілесні ушкодження у вигляді двох забійних ран тім`яно-потиличної ділянки голови справа, гематоми лівого ока, синців поперекової ділянки зліва та в середній третині лівого стегна, множинні осадження, царапини та мілкокрапкові кроволиви обличчя зліва, рук, спини, які були небезпечними для життя останнього в момент їх спричинення та призвели до масивної крововтрати і його смерті. 
Волинський апеляційний суд ухвалою від 7 вересня 2022 року вказаний вирок місцевого суду стосовно ОСОБА_7 залишив без змін.
Вимоги касаційних скарг та узагальнені доводи осіб, які їх подали
У касаційній скарзі захисник просить скасувати судові рішення стосовно ОСОБА_7 та призначити новий розгляд у суді першої інстанції у зв`язку з порушенням норм процесуального та матеріального права, що призвело до неправильної кваліфікації його дій. На обґрунтування своїх вимог вказує на недоведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні умисного вбивства потерпілого ОСОБА_10 . Вважає, що стороною обвинувачення не доведено наявності умислу на вчинення його підзахисним інкримінованого кримінального правопорушення. Стверджує, що місцевий суд безпідставно взяв до уваги показання свідка ОСОБА_11 , який не був безпосереднім свідком вчиненого злочину. Вважає протокол огляду речей (планшета «Самсунг» моделі SM-T116) від 1 серпня 2019 року недопустимим доказом, оскільки ОСОБА_7 не надавав дозволу на доступ до інформації, яка містилася в планшеті, а доступ до цих відомостей мав надати суд. Також зазначає, що суди першої та апеляційної інстанцій ретельно не перевірили доводів щодо неправильної кваліфікації дій ОСОБА_7 ,  не спростували їх, не навели переконливих і достатніх мотивів з цього питання.  
Позиції учасників судового провадження
У судовому засіданні захисник засудженого ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_6 підтримав касаційну скаргу і просив її задовольнити. Прокурор  заперечував проти задоволення касаційної скарги. 
Мотиви Суду
Згідно зі ст. 433 Кримінального процесуального кодексу України (далі-КПК) суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги. 
Відповідно до ч. 1 ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни касаційним судом судового рішення є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого. 
Суд касаційної інстанції не перевіряє судові рішення на предмет неповноти судового розгляду, а також невідповідності висновків місцевого суду фактичним обставинам кримінального провадження, натомість при перегляді судових рішень виходить з фактичних обставин, установлених судами першої та апеляційної інстанцій.
Відповідно до ст. 370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу.
Як убачається з матеріалів кримінального провадження, висновок місцевого суду, з яким погодився суд апеляційної інстанції, про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК, зроблено з додержанням вимог ст. 23 КПК на підставі об`єктивного з`ясування всіх обставин, які підтверджено доказами, дослідженими та перевіреними під час судового розгляду й оціненими відповідно до вимог ст. 94 КПК.
Зокрема, такий висновок суд першої інстанції обґрунтував наданими в судовому засіданні показаннями свідка ОСОБА_11 , який працював на фермі різноробочим, про те, що в день убивства потерпілий ОСОБА_10 разом з ОСОБА_12 та ОСОБА_7 вживали на фермі спиртні напої. Перебуваючи на фермі за дверима підсобної кімнати, він почув крик потерпілого «ой». На той час ОСОБА_12 вже залишив компанію, а ОСОБА_7 та ОСОБА_10 залишалися у підсобній кімнаті вдвох. Потім він зайшов до цієї кімнати і побачив на підлозі багато крові  та ОСОБА_10 , який лежав там до дверей головою з якої текла кров. У цей час ОСОБА_7 вийшов на вулицю, де спілкувався з приводу здачі металобрухту. Коли останній виходив на вулицю на його руках була кров, у той час, як будь-які рани чи ушкодження на ньому були відсутні. У підсобне приміщення ніхто сторонній не заходив, оскільки він постійно був на фермі. Дерев`яний козлик для розпилювання колод був біля підсобного приміщення, а після того як він побачив кров його на тому місці не було. Він злякався та побіг до дороги, де зупинив поліцейський автомобіль, розповів все побачене особам, які знаходилися в ньому, і вони відвезли його додому, а потім приїхали за ним і забрали у відділ поліції.                
Місцевий суд правильно оцінив показання свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , які узгоджуються з показаннями свідка ОСОБА_11 та іншими доказами.   
Крім того, винуватість ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину також підтверджено: даними протоколу огляду місця події від 1 серпня 2019 року з фототаблицями і диском до нього; даними протоколу огляду трупа від 1 серпня 2019 року з фототаблицями; даними протоколу огляду речей від 1 серпня 2019 року, згідно якого оглянуто планшет марки «Самсунг» моделі ST-T116, добровільно  наданий ОСОБА_7 ; даними протоколів пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 2 серпня 2019 року, відповідно до якого свідок ОСОБА_11 впізнав ОСОБА_7 , який 31 липня 2019 року близько 17:00 у підсобному приміщенні на фермі в с. Суходоли розпивав спиртні напої разом з ОСОБА_10 ; даними протоколів  пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 2 серпня та 8 серпня 2019 року; даними протоколу слідчого експерименту від 2 серпня 2019 року за участю свідка ОСОБА_11 , згідно з якими він на місці розказав про події 31 липня 2019 року на фермі в АДРЕСА_2; даними протоколу слідчого експерименту від 17 листопада 2019 року та висновком експерта від 3 жовтня 2019 року № 29.  
Також згідно з висновком експерта від 27 вересня 2019 року № 103 на тілі загиблого ОСОБА_10 виявлено забійні рани тім`яно-потиличної ділянки волосяної частини голови справа (дві), гематоми лівого ока, синці поперекової ділянки зліва та в середній третині лівого стегна (три), множинні осадження, царапини та мілкокрапкові крововиливи обличчя зліва, рук, спини. Тілесні ушкодження у вигляді двох забійних ран волосяної частини голови, синців поперекової ділянки зліва та середньої третини лівого стегна могли утворитися від ударної травмувальної дії тупого предмета продовгуватої форми з ребром. Усі тілесні ушкодження заподіянні прижиттєво. Смерть ОСОБА_10 наступила від масивної крововтрати внаслідок забійних ран волосяної частини голови і знаходиться в прямому причинному зв`язку з вищевказаними тілесними ушкодженнями. 
Висновком експерта від 17 жовтня 2019 року № 21 встановлено, що кров ОСОБА_10 відноситься до групи «В» з ізогемаглютиніном «анти-А» системи «АВО», а кров ОСОБА_7 - до групи «А» з ізогемаглютиніном «анти-В» системи «АВО». У слідах крові на об`єктах № 103-106 (кросівках, вилучених у ОСОБА_7 ) та № 116-117 (штанах, вилучених в останнього) встановлено груповий антиген «В» системи «АВО». Кров на вказаних об`єктах може походити від ОСОБА_10 чи від іншої особи, осіб з групою крові «В» з ізогемаглютиніном «анти-А» та не може походити від ОСОБА_7 , ОСОБА_12 і ОСОБА_15 . 
Відповідно до висновку експерта від 6 вересня 2019 року № 308 один слід пальця руки, вилучений під час огляду місця події на АДРЕСА_2 залишений пальцем руки особи, дактилокарта якої заповнена на ім`я ОСОБА_7 . 
Висновком експерта від 17 жовтня 2019 року № 31, згідно з яким досліджувалися недопалки цигарок, вилучених під час огляду місця події за вищевказаною адресою, та встановлено, що ці цигарки викурили ОСОБА_7 , ОСОБА_10 та свідки.  
Згідно з висновком експерта від 11 листопада 2019 року № 51-мк на дерев`яному козлику для розпилювання колод та зрізі дерев`яного бруска з нього виявлено первинні сліди крові у вигляді скупчень, які утворилися в момент первинного удару; від скупчень відходять сліди у вигляді вузьких смуг (потьоків, які утворилися в момент зупинки знаряддя (ударні зсуви). На лівій кросівці ОСОБА_7 виявлено помарку крові, що свідчить про контакт із закривавленим предметом та бризки на його правій кросівці, які могли утворитися, як від розмахування закривавленим предметом, так і при падінні з нього бризок крові з висоти майже під прямим кутом. 
Зіставивши докази в їх взаємозв`язку, місцевий суд умотивовано визнав, що показання свідків, як і дані, що містяться у протоколах слідчих дій та в експертних висновках, на підставі ст. 84 КПК є процесуальними джерелами доказів, і правомірно поклав їх в основу вироку.
У процесі вивчення матеріалів кримінального провадження не було виявлено порушень вимог кримінального процесуального закону під час збирання й закріплення цих доказів, які б викликали сумніви в їх достовірності. Всі докази, покладені судом в основу обвинувачення, відповідають вимогам закону щодо їх допустимості, достовірності й достатності. 
Визнавши зазначені докази достовірними, допустимими, а в сукупності - достатніми, місцевий суд, з чим погодився суд апеляційної інстанції, дійшов обґрунтованого висновку про доведеність поза розумним сумнівом винуватості ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення. 
Доводи захисника про неправильну кваліфікацію дій ОСОБА_7 та відсутність умислу на вбивство потерпілого, позбавлені підстав. 
Так, умисне вбивство, передбачене ст. 115 КК, з об`єктивної сторони характеризується дією або бездіяльністю у вигляді протиправного посягання на життя людини, наслідками у вигляді смерті та причинним зв`язком між зазначеними діяннями та наслідками, а з суб`єктивної сторони - умисною формою вини (прямим або непрямими умислом), коли винний усвідомлює, що може заподіяти смерть особі, передбачає такі наслідки і бажає або свідомо припускає їх настання.
Згідно з усталеною судовою практикою, узагальненою, зокрема, у пункті 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 7 лютого 2003 року № 2 «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи», питання про умисел, у тому числі на позбавлення іншої особи життя, необхідно вирішувати виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки. 
Разом із тим відповідно до статті 24 КК умисел поділяється на прямий і непрямий. Межа між цими видами умислу визначається спрямованістю волі винного: діючи із прямим умислом, винний бажає настання певних наслідків, діючи з непрямим умислом - не бажає настання цих наслідків, але свідомо припускає їх настання.
Таким чином, виходячи з установлених обставин - способу, характеру, локалізації тілесних ушкоджень, знаряддя злочину, зокрема завдання дерев`яним козлом для розпилювання колод ударів в голову, яка є життєво важливою частиною тіла, Суд погоджується з висновком про те, що в сукупності вони свідчать про спрямованість умислу ОСОБА_7 на вбивство потерпілого ОСОБА_10 .   
З урахуванням конкретних обставин справи дії ОСОБА_7 правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 115 КК.
Твердження сторони захисту про те, що висновки місцевого суду про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, ґрунтуються на суперечливих та недостатніх доказах, є неприйнятними, оскільки вони спростовуються матеріалами провадження та вищенаведеними доказами, яким суд надав належну оцінку, навівши мотиви своїх висновків. 
Призначене   ОСОБА_7 покарання обрано згідно з вимогами статей 50, 65 КК
і, на переконання колегії суддів, є необхідним та достатнім для виправлення засудженого й попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Під час розгляду кримінального провадження апеляційний суд належним чином перевірив доводи, наведені в апеляційній скарзі сторони захисту, проаналізував їх і дав на них переконливі відповіді. Крім того, виклав аналіз доказів і навів детальні мотиви прийнятого рішення, спростувавши доводи про неправильну кваліфікацію дій та істотні порушення вимог кримінального процесуального закону. Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам статей 370, 419 КПК.
Доводи захисника про те, що суди безпідставно взяли до уваги показання свідка ОСОБА_11 , який не був безпосереднім свідком вбивства потерпілого ОСОБА_10 , є непереконливими.  
Суд першої інстанції належним чином оцінив показання свідка ОСОБА_11 у сукупності з іншими дослідженими доказами і правильно взяв їх до уваги, оскільки вони є логічними, послідовними та узгоджуються з показаннями інших свідків та наданими суду доказами. 
Показаннями, наданими в місцевому суді, свідка ОСОБА_11 підтверджується факт перебування в одному підсобному приміщенні на фермі в с. Суходоли ОСОБА_7 та ОСОБА_16 , відсутність там інших осіб та виявлення у приміщенні в якому останні були разом тіла потерпілого зі слідами крові на голові. 
Вказані показання узгоджуються з обставинами про які свідок ОСОБА_11 розповів під час проведення слідчого експерименту на території  ферми. Під час слідчого експерименту ОСОБА_11 добровільно розказував про події, які відбулися 31 липня 2019 року, та показував де саме працював на фермі, у якому підсобному приміщенні знаходилися разом ОСОБА_7 та ОСОБА_10 , як і де він побачив тіло останнього, відсутність там інших осіб.    
Посилання сторони захисту про те, що протокол огляду речей від 1 серпня 2019 року (планшета «Самсунг» моделі SM-T116) є недопустимим доказом, оскільки ОСОБА_7 не надавав дозволу на доступ до інформації, яка містилася в планшеті, а дозвіл до здобуття цих відомостей мав надати суд, є неспроможними.  
Як убачається з матеріалів провадження, ОСОБА_7 добровільно надав працівникам поліції належний йому планшет марки «Самсунг» моделі SM-T116 прощо свідчить підписана останнім заява від 1 серпня 2019 року. 
Відповідно до ч. 2 ст. 264 КПК не потребує дозволу слідчого судді здобуття відомостей з електронних інформаційних систем або їх частини, доступ до яких не обмежується її власником, володільцем або утримувачем або не пов`язаний з подоланням системи логічного захисту. 
Згідно з даними протоколу огляду речей від 1 серпня 2019 року  та фототаблицями до нього, під час цієї слідчої дії було здійснено огляд добровільно наданого ОСОБА_7 планшету та досліджено інформацію, яка в ньому містилася, шляхом його включення та огляду текстових повідомлень. Отже вказаний протокол органом досудового розслідування складено з дотриманням вимог кримінального процесуального закону та підписаний ОСОБА_7 без будь-яких заперечень чи зауважень. 
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону чи неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, які би були підставами для скасування оскаржених судових рішень, у кримінальному провадженні не встановлено. Тому колегія суддів не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги захисника.
Керуючись статтями 433, 434, 436, 441, 442 КПК, Верховний Суд
ухвалив:
Вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 6 січня 2022 року та ухвалу Волинського апеляційного суду від 7 вересня 2022 року стосовно  ОСОБА_7 залишити без змін, акасаційну скаргу захисника останнього - адвоката ОСОБА_6 - без задоволення. 
Постанова Верховного Суду є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді:
 
ОСОБА_1                        ОСОБА_2                            ОСОБА_3