ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2023 року 
м. Київ
справа № 520/5945/19
касаційне провадження № К/9901/12540/20 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Гончарової І.А., 
суддів - Олендера І.Я., Ханової Р.Ф.,
розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Слобожанської митниці Держмитслужби
на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 12 серпня 2019 року (головуючий суддя - Єгупенко В.В.)
та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 06 лютого 2020 року (колегія суддів у складі: головуючий суддя - Калитка О.М., судді - Рєзнікова С.С., Мельнікова Л.В.)
у справі № 520/5945/19
за позовом ОСОБА_1 
до Слобожанської митниці Держмитслужби
про визнання протиправними та скасування рішення і картки відмови,

В С Т А Н О В И В:

У червні 2019 року ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 ; позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Слобожанської митниці Держмитслужби (далі - митниця; відповідач), в якому просив визнати протиправними та скасувати рішення від 16 січня 2019 року            № UА807000/2019/000267/2 про коригування митної вартості товарів, а також картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 16 січня 2019 року № UА807190/2019/00292.

Харківський окружний адміністративний суд рішенням від 12 серпня 2019 року адміністративний позов задовольнив.

Другий апеляційний адміністративний суд постановою від 06 лютого 2020 року рішення суду першої інстанції залишив без змін.

Митниця звернулася до суду касаційної інстанції з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 12 серпня 2019 року, постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 06 лютого 2020 року та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог. 

В обґрунтування своїх вимог відповідач посилається на порушення судами норм матеріального та процесуального права. При цьому зазначає, що подані позивачем документи не містили всіх необхідних відомостей для підтвердження заявленої митної вартості імпортованого автомобіля.

Верховний Суд ухвалою від 09 вересня 2020 року відкрив касаційне провадження за касаційною скаргою митниці.

Відзиву на касаційну скаргу від позивача не надійшло, що в силу частини четвертої статті 338 Кодексу адміністративного судочинства України не перешкоджає перегляду рішень судів першої та апеляційної інстанцій.

Переглядаючи оскаржувані судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, перевіряючи дотримання судами попередніх інстанцій норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування ними норм матеріального права, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на таке.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 11 січня 2019 року позивачем через особу, уповноважену на декларування товарів, - Товариство з обмеженою відповідальністю «Компас Логістик» до митного оформлення подано електронну митну декларацію ІМ40ДЕ                                          № UА807190/2019/000932 на товар: «пошкоджений автомобіль легковий для перевезення людей та для використання по дорогах загального користування з двигуном внутрішнього згоряння з іскровим запалюванням та з кривошипно-шатунним механізмом (бензиновим), марки BMW,           модель - ХЗ, бувший у використанні - 1 шт. VIN: НОМЕР_1 . Тип двигуна - бензиновий V-1997 куб. см, потужність - 180 kW, номер двигуна - немає даних, кузов - універсал, екологічний клас - не нижче ЄВРО 2, календарний рік виготовлення - 2015, модельний рік виготовлення - 2016, загальна кількість місць включаючи місце водія - 5, колісна формула - 4x4, колір - чорний».

На підтвердження митної вартості товару на рівні 359783,43 грн та обраний метод її визначення згідно з частиною другою статті 53 Митного кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин; далі - МК України)  ОСОБА_1 подано: рахунок-фактуру (інвойс) від          17 жовтня 2018 року; коносамент від 20 листопада 2018 року; акт від 05 січня 2019 року про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу від 05 листопада 2018 року; документ від 11 січня 2019 року, що підтверджує вартість перевезення товару; висновок від 10 січня 2019 року про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією; договір про надання послуг митного брокера.

За результатами дослідження поданих до митного оформлення документів митницею прийнято рішення від 16 січня 2019 року № UА807000/2019/000267/2 про коригування митної вартості автомобіля із застосуванням резервного методу визначення митної вартості на рівні 17663,00 дол. США, а також картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 16 січня 2019 року                         № UА807190/2019/00292.

Надаючи оцінку правомірності прийняття відповідачем оскаржуваних актів індивідуальної дії, Верховний Суд виходить із такого.

За правилами частини першої статті 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

У частині другій цієї статті наведений перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів.

Частиною третьою статті 53 МК України встановлено обов`язок декларанта або уповноваженої ним особи на письмову вимогу органу доходів і зборів протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з положенням частини четвертої вказаної статті у разі якщо орган доходів і зборів має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) визначені в ній документи.

Відповідно до частини першої статті 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що органи доходів і зборів мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Наявність в органу доходів і зборів обґрунтованого сумніву в правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Таке правозастосування узгоджується з висновком Верховного Суду України, викладеним у постанові від 31 березня 2015 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Південьмортранс» до Південної митниці Міністерства доходів і зборів України, Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області, третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «Агрос-Нова», про визнання протиправними і скасування рішення та картки відмови, який має враховуватися при застосуванні норм права у подібних правовідносинах відповідно до підпункту 8 пункту 1 розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України.

У справі, яка розглядається, суди встановили, що позивачем подано митниці належні та допустимі докази на підтвердження ціни імпортованого автомобіля. Зазначені документи не містять розбіжностей щодо вартості та вказують, що їх дані піддаються обчисленню.

В свою чергу, відповідачем як суб`єктом владних повноважень не доведено суду, що надані ОСОБА_1 документи містять істотні розбіжності, в них наявні ознаки підробки, або вони не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості автомобіля, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за імпортований транспортний засіб, а всі сумніви митниці є лише припущеннями. 

З огляду на викладене та враховуючи, що за правилами частини другої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази, а суди попередніх інстанцій не допустили порушення норм процесуального права, які б могли вплинути на встановлення дійсних обставин справи, та правильно застосували норми матеріального права, Верховний Суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги відповідача без задоволення, а оскаржених судових рішень - без змін.

Керуючись статтями 341, 343, 349, 351, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Слобожанської митниці Держмитслужби залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 12 серпня 2019 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 06 лютого 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач                                                                             І. А. Гончарова

Судді                                                                                                     І. Я. Олендер

                                                                                             Р. Ф. Ханова