КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 753/2122/20
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/4394/2023

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М     У К Р А Ї Н И
28 лютого 2023 року                                                                                     м. Київ
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
судді - доповідача Слюсар Т.А.,
суддів: Коцюрби О.П., Білич І.М.,
за участю секретаря судового засідання Хоменко О.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Дяченка В`ячеслава Васильовича в інтересах ОСОБА_1 на ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 15 червня 2022 року у складі судді Сирбул О.Ф.,
у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 про відшкодування майнової шкоди,-
 
В С Т А Н О В И В :
 
У січні 2020 року ОСОБА_1 звернувся у суд із позовом, у якому просив стягнути з ОСОБА_2 на свою користь вартість відновлювального ремонту у розмірі 62 208 грн 43 коп., витрати понесені з отримання звіту про оцінку автомобіля в розмірі 800 грн та вирішити питання судових витрат.
 
Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 15 червня 2022 позовну заяву ОСОБА_1 залишено без розгляду.
 
В апеляційній скарзі адвокат Дяченко В.В. в інтересах ОСОБА_1 вказує що ухвала Дарницького районного суду міста Києва від 15 червня 2022 року винесена з порушенням норм процесуального права, неповним з`ясуванням обставин справи просив її скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
 
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що суд першої інстанції через поверхневе дослідження матеріалів справи, грубо порушив вимоги п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України та безпідставно залишив позов без розгляду.
 
Вказано, що районний суд не мав у своєму розпорядженні письмових доказів стосовно надсилання та вручення поштової кореспонденції, надісланої на адресу позивача, однак встановивши, що позивач не був належним чином повідомлений про дату та час судового засідання, продовжив розгляд справи.
 
Крім того зазначено, що позивач жодного разу не був повідомлений належним чином щодо жодного з трьох судових засідань вказаних в ухвалі суду. 
 
Відзиву на апеляційну скаргу станом на день розгляду апеляційної скарги до суду не надійшло.
Колегія суддів, вислухавши адвоката Штундера Я.Г. в інтересах ОСОБА_2 , який просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає апеляційну скаргу такою, що підлягає задоволенню.
 
У судове засідання позивач  та третя особа не з`явилися, про дату розгляду справи судом повідомлялися у встановленому законом порядку, від представника позивача адвоката Дяченка В.В. надійшла заява про розгляд справи за відсутності сторони позивача, а тому колегія суддів  відповідно до вимог ч. 1 ст. 223 ЦПК України вважає за можливе розглядати справу у їх відсутність.
 
Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
 
Частиною 1 статті 367 ЦК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково доданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
 
Згідно зі статтею 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу.
 
У статті 129 Конституції України закріплені основні засади судочинства. Ці засади є конституційними гарантіями права на судовий захист.
 
Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
 
Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав.
 
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб,  визначений законом або договором (частина перша статті 5 ЦПК України).
 
За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.  
 
Судові процедури повинні бути справедливими, тому особа не може бути безпідставно позбавлена на захист свого порушеного права, оскільки це буде порушенням права, передбаченого ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на справедливий суд.
 
Європейський суд з прав людини, розглядаючи справи щодо порушення права на справедливий судовий розгляд, тлумачить вказану статтю як таку, що не лише містить детальний опис гарантій, надаваних сторонам у цивільних справах, а й захищає у першу чергу те, що дає можливість практично користуватися такими гарантіями, - доступ до суду.
 
Отже, право на справедливий судовий розгляд, закріплене в пункті 1статті 6 Конвенції, необхідно розглядати як право на доступ до правосуддя.
 
Україна, як учасниця Конвенції повинна створювати умови щодо забезпечення доступності правосуддя як загальновизнаного міжнародного стандарту справедливого судочинства.
 
Згідно  вимог п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України,  суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.
 
Залишаючи без розгляду позов ОСОБА_1 виходив з того, що останній неодноразово не з`являвся в судові засідання доказів поважності причин неявки до суду не надав. 
 
Крім того вказано, що позивач не скористався процесуальним правом подати заяву про розгляд справи у свою відсутність, в той же час проведення судового розгляду справи без участі позивача суперечить положенням цивільного процесуального законодавства, відмовитися від позову, досягнути примирення, розпоряджаючись своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд, а суд при здійсненні правосуддя має сприяти як всебічному і повному з`ясуванню обставин справи, так і здійсненню сторонами їх прав.
 
Між тим, з таким висновком суду першої інстанції колегія суддів погодитися не може, враховуючи наступне.
 
Відповідно до статті 3 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.
 
Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.
 
Відповідно до статті 129 Конституції України, суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права та застосовує засади судочинства, серед яких розумні строки розгляду справи судом.
 
В Україні основоположним принципом судочинства згідно з Конституцією України та Законом України "Про судоустрій і статус суддів є принцип верховенства права.
 
Статтею 2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" передбачено, що суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
 
Як вказано у Рішенні Конституційного суду України від 02 листопада 2004 року № 15-рп/2004, верховенство права це панування права в суспільстві. Одним з проявів верховенства права є те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори, зокрема норми моралі, традиції, звичаї тощо, які легітимовані суспільством і зумовлені історично досягнутим культурним рівнем суспільства. Всі ці елементи права об`єднуються якістю, що відповідає ідеології справедливості, ідеї права, яка значною мірою дістала відображення в Конституції України.
 
У практиці Європейського суду з прав людини зазначається, що процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів (пункт 47 Рішення ЄСПЛ від 21 жовтня 2010 року у справі "Diya 97 проти України", справа № 19164/04).
 
Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) наголошує на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна держава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. Разом із тим не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (§ 59 рішення ЄСПЛ у справі "De Geouffre de la Pradelle v. France" від 16 грудня 1992 року, заява № 12964/87).
 
Як убачається з матеріалів справи, ухвалою Дарницького районного суду від 13.0.2020 відкрито провадження у справі та призначено розглядом на 26.05.2020 (а.с. 44-45).
 
29.09.2020 по справі ухвалено заочне рішення, Яким позов ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з   ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальні збитки у розмірі 63 008 грн 43 коп. Вирішено питання судових витрат (а.с. 63-69).
 
14 травня 2021 року представник відповідача подав до суду заяву про перегляд заочного рішення від 29.09.2020 (а.с. 75-76).
 
Ухвалою Дарницького районного суду від 26 травня 2021 відкрито провадження у справі та призначено заяву до розгляду на 29.09.2021 (а.с. 86).
 
Районний суд залишаючи позов без розгляду, як на підставу послався на неявку в судові засідання 14.12.2021, 10.03.2022, 15.06.2022.
 
Так, в судове засідання 14.12.2021 позивач не з`явився, до суду повернулося зворотне повідомлення, яке не містить підпису та дати отримання судової повістки (а.с. 116, 118).
 
10 березня 2022 року судове засідання знято з розгляду у зв`язку з введенням воєнного стану в Україні та пошкодженням адміністративної будівлі Дарницького районного суду м. Києва до моменту відновлення безпечних умов перебування у приміщенні суду, з метою збереження життя та здоров`я працівників суду та учасників судового процесу (а.с. 123).
 
Про розгляд справи призначеної на 10.03.2022 позивач також не був повідомлений, зворотне повідомлення повернулося до суду без вручення з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с.121).
 
Відсутні також належні докази про повідомлення позивача й про судове засідання у якому було прийнято оскаржувану ухвалу.
 
Довідка про доставку смс повідомлення від 20.04.2022 не дає підстав вважати про належне повідомлення, оскільки відповідно до пункту 2 Порядку надсилання учасникам судового процесу текстів судових повісток у вигляді SMS-повідомлень, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України від 01 червня 2013 року № 73, текст судової повістки може бути надісланий судом учаснику SMS-повідомленням лише після подання ним до суду відповідної заявки. Така заявка оформлюється безпосередньо в суді або шляхом заповнення учасником форми, яка розміщена на офіційному веб-порталі Судової влади України.
 
Як убачається зі справи такої заяви позивач та його представник не подавав до суду.
 
Верховний Суд вказав, що розгляд справи за відсутності учасника процесу, щодо якого немає відомостей про вручення судової повістки, є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо права особи на справедливий судовий розгляд, а також порушенням статей 8-12, 128-130, 372 ЦПК України, які передбачають, що ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду справи, врегульовують порядок повідомлення учасників справи про дату судового засідання та наслідки неявки в судове засідання.
 
Більше того, помилковим є висновок суду про те, що проведення судового розгляду справи без участі позивача суперечить положенням цивільного процесуального законодавства, оскільки судові повідомлення, які направлялися на адресу позивача не містили інформацію про обов`язкову явку останнього в судові засідання.
 
Крім того, відсутня повторна неявка позивача в судове засідання, з огляду на те, що 10.03.2022 його було відмінено у зв`язку з введенням воєнного стану в Україні та пошкодженням адміністративної будівлі Дарницького районного суду м. Києва до моменту відновлення безпечних умов перебування у приміщенні суду, з метою збереження життя та здоров`я працівників суду та учасників судового процесу (а.с. 123).
 
Отже, за змістом положень ст.ст.257, 223 ЦПК України,  правом на залишення заяви без розгляду суд наділений лише в разі повторної неявки позивача (двічі поспіль) в судове засідання  за умови, що він був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи та не подав заяви про розгляд справи за його відсутності.
 
Таким чином, оскільки матеріали справи підтверджують факт неналежного повідомлення позивача та відсутність повторної неявки, а тому у районного суду були відсутні правові підстави для залишення позову ОСОБА_1 без розгляду.
 
Згідно ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.
 
Відповідно до ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
 
Керуючись ст. ст. 367, 374, 379, 382 ЦПК України, суд,-
 
П О С Т А Н О В И В :
 
Апеляційну скаргу адвоката Дяченка В`ячеслава Васильовича в інтересах ОСОБА_1 задовольнити.
 
Ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 15 червня 2022 року скасувати, а справу направити для продовження розгляду до того ж суду.
 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.  
 
Повне судове рішення складено 08 березня 2023 року.
 
Суддя-доповідач: 

Судді: