Номер провадження: 22-ц/813/4339/23 
Справа № 523/15446/21
Головуючий у першій інстанції Кремер І. О.
Доповідач Склярська І. В.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
Іменем України 
23.01.2023 року                                                                 м. Одеса
Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді  Склярської І.В.,
суддів:                       Базіль Л.В., Семиженка Г.В.,
секретар                  Куріньова Л.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одеса справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 , який діє від імені ОСОБА_2 , на ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 23 листопада 2022 року у складі судді Кремер І.О., у справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект», приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округа Косюк Олени Петрівни про скасування рішення приватного нотаріуса про визнання протиправним та скасування рішень, скасування запису про право власності та припинення права власності,
встановив:
1.     Описова частина
Короткий зміст позовних вимог
В серпні 2021 року ОСОБА_1 , який діє від імені ОСОБА_2 , звернувся до суду з позовом до ТОВ «Кей-Колект», Приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округа Косюк О.П., в якому просив:
- визнати протиправним та скасувати рішення приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Косюк О.П. зареєстроване право власності на об`єкт нерухомого майна, розташований за адресою: АДРЕСА_1 ;
- скасувати у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис № 34169907 про право власності ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» на об`єкт нерухомого майна, загальною площею 64,9 кв.м., який розташований по АДРЕСА_2 ,
- припинити право власносі ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» на об`єкт нерухомого майна, загальною площею 64,9 кв.м., який розташований по АДРЕСА_2 ,
- відновити право власності шляхом визнання права власності за ОСОБА_2 , на об`єкт нерухомого майна, загальною площею 64,9 кв.м., який розташований по АДРЕСА_2 .

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції
Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 23 листопада 2022 року позовну заяву представника ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект», приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округа Косюк Олени Петрівни про скасування рішення приватного нотаріуса про визнання протиправним та скасування рішень, скасування запису про право власності та припинення права власності - залишено без розгляду.
Також, вказаною ухвалою суду скасувано, накладений ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 18.10.2021 року в межах розгляд цивільної справи №523/15446/21 захід забезпечення позову у вигляді заборони суб`єктам державної реєстрації та державним реєстраторам вчиняти будь які дії, пов`язані з державною реєстрацією речових прав на об`єкт нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1962373551101.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , який діє від імені ОСОБА_2 , просить скасувати ухвалу суду та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
(1) Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
Особа, яка подала апеляційну скаргу, в обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що відсутні підстави залишення позовної заяви без розгляду.
Додатково зазначив, що наявна в матеріалах справи повістка-повідомлення про дату судового засідання на 23.11.2022, яка направлена йому на електронну пошту, не свідчить про її належне повідомлення.
Також, матеріали справи не містять доказів направлення засобами поштового зв`язку судової повістки для нього та позивачки ОСОБА_2 

(2) Позиція інших учасників справи
Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Рух справи
19.12.2022 ухвалою апеляційного суду постановлено про відкриття апеляційного провадження та витребувано з суду першої інстанції матеріали справи.
27.12.2022 матеріали справи надійшли до суду апеляційної інстанції.
10.01.2023 ухвалою апеляційного суду справу призначено до розгляду в суді апеляційної інстанції на 23 січня 2023 року.

Фактичні обставини справи
01.09.2021 ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання на 18.10.2021 (а.с. 58-59).
До закриття підготовчого провадження у справі та призначення справи до розгляду по суті неявка позивача у судове засідання не впливає на застосування п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, тому суд апеляційної інстанції в цій частині фактичні обставини щодо явки учасників не наводить.
Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 05.09.2022 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 17.10.2022 (а.с. 107-108).
В судове засідання, яке призначено на 17.10.2022 ОСОБА_2 була сповіщена sms-повідомленням (довідка про доставку SMS) (а.с. 115), представнику ОСОБА_1 була направлена «ухвала суду» від 05.09.2022 на електронну адресу (довідка про доставку електронного листа) (а.с. 117).
17 жовтня 202 року на адресу суду першої інстанції надійшло клопотання ОСОБА_1 про перенесення судового засідання призначене на 17.10.2022 (а.с. 110).
Також, 17 жовтня 2023 року від представника ТОВ «Кей Колект» надійшла заява про розгляд справи без участі представника товариства; у разі не явки позивача, просив залишити позов без розгляду (а.с. 111).
Довідка секретаря судового засідання свідчить, що у судове засідання 17.10.2022 сторони не з`явилися, розгляд справи відкладено до 23.11.2022 (а.с. 118).
В судове засідання, яке призначено на 23.11.2022 ОСОБА_2 була сповіщена sms-повідомленням (довідка про доставку SMS) (а.с. 120), а її представнику ОСОБА_1 судова повістка від 17.10.2022 була направлена на електронну адресу (довідка про доставку електронного листа) (а.с. 119).
Довідка секретаря судового засідання свідчить, що у судове засідання 23.11.2022 сторони не з`явилися, зазначено, що позивач та її представник повторно не з`явилися в судове засідання, по справі постановлено ухвалу (а.с. 121).
23 листопада 2022 року ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси позовну заяву представника ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект», приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округа Косюк Олени Петрівни про скасування рішення приватного нотаріуса про визнання протиправним та скасування рішень, скасування запису про право власності та припинення права власності - залишено без розгляду.
Скасувано, накладений ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 18.10.2021 року в межах розгляд цивільної справи №523/15446/21 захід забезпечення позову у вигляді заборони суб`єктам державної реєстрації та державним реєстраторам вчиняти будь які дії, пов`язані з державною реєстрацією речових прав на об`єкт нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1962373551101 (а.с. 122-123).

2.     Мотивувальна частина
ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ
Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норми процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 статті 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає праву за наявними і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.
Згідно зі статтею 43, 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.
На осіб, які беруть участь у справі, покладається загальний обов`язок - добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. Під добросовісністю необхідно розуміти користування правами за призначенням, здійснення обов`язків у межах визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборона зловживання процесуальними правами.
На підставі частин першої та другої статті 211 ЦПК України розгляд справи відбувається в судовому засіданні. Про місце, дату і час судового засідання суд повідомляє учасників справи.
Відповідно до частини третьої статті 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.
За правилами пункту 3 частини першої статті 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.
Таким чином умовою для залишення позовної заяви без розгляду з підстав, передбачених пунктом 3 частини першої статті 257 ЦПК України, є саме повторна неявка належним чином повідомленого про час і місце розгляду справи позивача.
При цьому повторною є друга поспіль неявка позивача, якщо він обидва рази був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи та від нього не надходило заяви про розгляд справи за його відсутності  і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.
Системний аналіз зазначених норм процесуального права дає підстави для висновку, що законодавець диференціює необхідність урахування судом поважності/неповажності причин неявки позивача до суду залежно від того, якою є неявка: першою чи повторною. Така диференціація обумовлена як необхідністю забезпечити дотримання прав позивача на участь у судовому засіданні у разі першої неявки за належного його повідомлення про час та місце судового засідання та поважності причин неявки, так і необхідністю введення певних обмежень з метою дотримання процесуальних строків розгляду справи, прав та інтересів іншої сторони - відповідача, який притягнутий до участі у справі позивачем, а тому саме останній має продемонструвати свій інтерес у як найскорішому розгляді справи, а отже зобов`язаний у розумні інтервали цікавитися провадженням у справі. Саме тому, повторна неявка позивача в судове засідання, незалежно від поважності її причин, дає суду підстави залишити позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його неявка не перешкоджає вирішенню спору по суті.
Цивільна справа містить доказі надані суду першої інстанції на доведення заявлених позовних вимог, які мають бути оцінені судом при ухваленні судового рішення, суд не визнавав явку представника позивача обов`язковою в судове засідання та з урахуванням наведеного, матеріали справи не містить роз`яснення судом позивачу про те, що сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Згідно частини 4 ст. 10 ЦПК України, суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, встановленим законом, який, зокрема, вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Елементом права на справедливий судовий розгляд є право на доступ до суду.
Надмірний формалізм у трактуванні національного процесуального законодавства, згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, визнається ним неправомірним обмеженням права на доступ до суду (як елементу права на справедливий суд згідно зі ст. 6 Конвенції).
Так у справі «Delcourt v. Belgium» Європейський суд з прав людини зазначив, що у демократичному суспільстві у світі розуміння Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало меті та призначенню цього положення.
Водночас у справі «Bellet v. France» Європейський суд з прав людини зазначив, що стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу до суду, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві.
Згідно висновків, викладених в рішеннях Європейського суду з прав людини, суворе трактування національним законодавством процесуального правила (надмірний формалізм) можуть позбавити заявників права звертатись до суду («Perez de Raela Cavaniles v. Spain», «Beles and others v. the Czech Republic», «RTBF v. Belgium»).
Не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, оскільки доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним але і реальним (рішення суду з прав людини Жоффр де ля Прадель проти Франції).
У рішенні по справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» Європейський суд з прав людини вказав, надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавляє заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнане порушенням п. 1 ст.6 Конвенції.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, має тлумачитися з урахуванням верховенства права, яке вимагає, щоб сторони у справі мали ефективний судовий засіб, що давав би їм можливість заявляти про свої громадянські права. Таким чином, це положення втілює «право на суд», право на доступ до якого, тобто право на звернення до суду у цивільних справах, є лише одним аспектом; однак, це аспект, який фактично дає можливість скористатися додатковими гарантіями, викладеними в пункті 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод покликана гарантувати не права, які є теоретичними або ілюзорними, а права, які є практичними та ефективними. Це особливо стосується гарантій, закріплених у статті 6 Конвенції, з огляду на важливе місце, яке в демократичному суспільстві займає право на справедливий суд з усіма гарантіями відповідно до цієї статті. Правила, що регулюють офіційні кроки та строки, які мають бути дотримані при подачі апеляційної скарги або заяв на судовий перегляд, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя та дотримання, зокрема, принципу правової визначеності.
Європейський суд з прав людини вказав, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Каракуця проти України», заява № 18986/06, від 16 лютого 2017 року).
Перебіг строків судового розгляду у цивільних справах починається з часу надходження позовної заяви до суду, а закінчується ухваленням остаточного рішення у справі, якщо воно не на користь особи, або виконанням рішення, ухваленого на користь особи. Недотримання строків розгляду цивільних справ порушує конституційне право на судовий захист, гарантований статтею 55 Конституції України, і негативно впливає на ефективність правосуддя та на авторитет судової влади.
Відтак, суд зобов`язаний присікати недобросовісні дії позивача та залишати позов без розгляду у разі повторної неявки належно повідомленого позивача, від якого не надійшло заяви про розгляд справи без його участі. Зазначене забезпечує дотримання судом строків розгляду справи та балансу інтересів сторін спору.
Залишення заяви без розгляду - це форма закінчення розгляду цивільної справи без ухвалення судового рішення у зв`язку із виникненням обставин, які перешкоджають розгляду справи. Зазначені наслідки настають незалежно від причин повторної неявки, які можуть бути поважними. Таким чином, навіть маючи докази поважності причин неявки позивача, суд повинен залишати позовну заяву без розгляду. Зазначена норма дисциплінує позивача, як ініціатора судового розгляду, стимулює його належно користуватися своїми правами та не затягувати розгляд справи. Якщо позивач не може взяти участь в судовому засіданні, він може подати заяву про розгляд справи за його відсутності. Така заява може бути подана на будь-якій стадії розгляду справи. 
Матеріали цивільної справи не містять заяви позивачки щодо її повідомлення про час та місце розгляду справи засобами sms-повідомлення, не містять матеріали цивільної справи і заяви адвоката про надіслання йому процесуальних документів (судових повісток) на електронну адресу, відсутні в матеріалах справи документи, які свідчать, що адвокат надсилав до суду першої інстанції документи з власної електронної пошти, або через підсистему “Електронний суд”, що надавало б суду першої інстанції надсилати йому документи у зворотному порядку. За даних системи “Д-3” адвокат Лукін О.О. не значиться, як такий, що зареєстрований в підсистемі “Електронний суд”.
Разом з тим, постановляючи ухвалу про залишення позову без розгляду, вищенаведеному, суд першої інстанції належну увагу не звернув.
Також, суд мав навести підстави, які перешкоджали розгляду справи за відсутності позивача та представника.

Щодо суті апеляційної скарги
Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Згідно ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
Оскільки Суворовським районним судом м. Одеси ухвалу від 23 листопада 2022 року постановлено з порушенням норм процесуального права, ухвала підлягає скасуванню в порядку, визначеному ст. 379 ЦПК України, з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Керуючись ст. ст. 367, 374, 379, 382 ЦПК України, суд,

постановив :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , який діє від імені ОСОБА_2 - задовольнити.
Ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 23 листопада 2022 року - скасувати, направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду 
Повний текст постанови суду складено 24 січня 2023 року.

Головуючий:                                                              І.В. Склярська

Судді:                                                                 Л.В. Базіль

                                                                Г.В. Семиженко