ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2023 року	Львів	Справа № 380/16662/22 пров. № А/857/17938/22	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
судді-доповідача:                                                  Гінди О.М.,
суддів:                                                                      Ніколіна В.В., Пліша М.А.,
розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 23 листопада 2022 року про відмову у відкритті провадження (головуючий суддя: Гавдик З.В. місце ухвалення - м. Львів) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Дніпровського апеляційного суду про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії, –

встановив:

ОСОБА_1 , 18.11.2022 звернувся до суду з позовом, в якому просив: 
- визнати протиправними дії Дніпровського апеляційного суду, які полягають у не наданні відповіді на запит ОСОБА_1 щодо отримання публічної інформації від 02 листопада 2022 року;
- зобов`язати юридичну особу Дніпровський апеляційний суд надати відповідь на запит ОСОБА_1 на отримання публічної інформації від 02 листопада 2022 року.
Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 23 листопада 2022 року відмовлено у відкритті провадження у справі № 380/16662/22 за позовом ОСОБА_1 до Дніпровського апеляційного суду про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії.
Із цією ухвалою суду першої інстанції не погодився позивач та оскаржив її в апеляційному порядку. Вважає, що ухвала суду першої інстанції постановлена з порушенням норм процесуального права, а тому просить її скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Обґрунтовуючи апеляційні вимоги апелянт покликається на те, що обов`язок надати відповідь на інформаційний запит покладено на посадових та службових осіб суду, наділених повноваженнями здійснювати адміністративні функції, а саме: голова суду, керівник апарату суду або іншу особу, яка наділена такими повноваженнями головою суду. 
Зазначає, що ніхто не може бути обмежений у праві на доступ до правосуддя, яке охоплює можливість особи ініціювати судовий розгляд та брати безпосередню участь у судовому процесі, а відмовляючи у відкритті провадження у цій справі суд першої інстанції по суті позбавив позивача такого права.
Відповідач 26.01.2023, подав відзив на апеляційну скаргу, в якій просив таку залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін. 
У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю.
Враховуючи вимоги цієї статті, оскільки клопотань від учасників справи про розгляд справи за їх участю не надходило, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про можливість розгляду справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких мотивів.
Суд першої інстанції дійшов висновку, що оскільки оскарження невчинення судом певних процесуальних дій в межах розгляду конкретної судової справи не може відбуватися шляхом ініціювання нового судового процесу проти суду, а тому у відкритті провадження за позовом ОСОБА_1 слід відмовити.
З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.
Згідно із ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 4 КАС України, публічно-правовий спір - це спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.
Пунктом 7 ч. 1 ст. 4 КАС України визначено, що суб`єкт владних повноважень - це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.
Згідно п. 7 ч. 1 ст. 19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема,  спорах фізичних чи юридичних осіб із розпорядником публічної інформації щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності у частині доступу до публічної інформації.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що право на доступ до публічної інформації є конституційним правом людини, передбаченим і гарантованим статтею 34 Конституції України, яка, у свою чергу, ґрунтується на положеннях статті 10 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, статті 19 Загальної декларації прав людини, статтях 18 та 19 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права тощо.
Так, кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб – на свій вибір. 
Згідно з частиною першою статті 1 Закону України «Про доступ до публічної інформації» (далі – Закон № 2939-VI) публічна інформація – це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.
Суд апеляційної інстанції зауважує, що однією з основних ознак публічної інформації є те, що вона повинна бути «готовою», тобто створеною на момент отримання запиту розпорядником.
Закон № 2939-VI не регулює відносини зі створення інформації (надання витягів, довідок, пояснень, роз`яснень тощо). Розпорядник інформації зобов`язаний надати ту інформацію, яка вже існує і зафіксована на певному матеріальному носієві.
Визначальним для публічної інформації є те, щоб вона була заздалегідь готовим, зафіксованим продуктом, отриманим або створеним суб`єктом владних повноважень у процесі виконання своїх обов`язків.
Згідно із ч. 1 ст. 22 Закону № 2939-VI розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту в таких випадках: 1) розпорядник інформації не володіє і не зобов`язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит; 2) інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону; 3) особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені статтею 21 цього Закону фактичні витрати, пов`язані з копіюванням або друком; 4) недотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених частиною п`ятою статті 19 цього Закону.
Крім цього, Закон № 2939-VI передбачає, що публічна інформація є відкритою, крім випадків, установлених законом. Водночас, вказаним Законом визначено випадки обмеження доступу до інформації.
Зокрема, обмеження доступу до інформації може бути застосоване лише відповідно до положень частини 3 статті 34 Конституції України, статті 6 Закону України «Про доступ до публічної інформації».
Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що обґрунтовуючи позовні вимоги у цій справі позивач зазначив (а. с. 1-4), що він 02.11.2022 надіслав електронною поштою до Дніпровського апеляційного суду запит на отримання публічної інформації. У цьому запиті просив, відповідно до Закону України «Про доступ до публічної інформації», надати інформацію щодо розгляду його заяви від 27.10.2022 про роз`яснення незрозумілого йому рішення суду у справі № 184/2697/21, у якій він є стороною та чи за результатами розгляду такої заяви постановлено ухвалу чи ні. Однак, станом на 14.11.2022 позивачем не було отримано жодної відповіді на запит про надання публічної інформації, що й стало підставою для звернення до суду у цій справі.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що згідно даних Єдиного державного реєстру судових рішень (https://reyestr.court.gov.ua/Review/107262567) ОСОБА_1 є відповідачем по справі 184/2697/21 за позовом Об`єднання співвласників багатоквартирних будинків «Скіфське містечко» про стягнення заборгованості за витратами на утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території.
Проаналізувавши вищенаведене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що спірним у справі № 380/16662/22 є наявність/відсутність протиправних дій з боку Дніпровського апеляційного суду щодо розгляду запиту ОСОБА_1 на публічну інформацію від 02.11.2022, а не процесуальні дії цього суду під час розгляду справи № 184/2697/21.
Тобто, оскільки предметом спору у справі № 380/16662/22 є оскарження ОСОБА_1 дій розпорядника публічної інформації (Дніпровського апеляційного суду) у частині доступу до публічної інформації, а тому, відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 19 КАС України, на спірні правовідносини поширюється юрисдикція адміністративних судів.
Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції вважає помилковим покликання суду першої інстанції, що у цій справі оскаржується невчинення Дніпровським апеляційним судом певних процесуальних дій в межах розгляду цивільної справи № 184/2697/21, а тому висновок про відмову у відкритті провадження у справі № 380/16662/22 за позовом ОСОБА_1 до Дніпровського апеляційного суду про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії є передчасними.
Щодо покликання відповідача у відзиві на апеляційну скаргу, що у провадженні Львівського окружного адміністративного суду перебуває справа № 380/16449/22, у якій спір виник між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, а тому апеляційну скаргу позивача необхідно залишити без задоволення, то суд апеляційної інстанції не бере такі до уваги. 
Оскільки, згідно ухвали Львівського окружного адміністративного суду від 17 січня 2023 року справа № 380/16449/22 (https://reyestr.court.gov.ua/Review/108437186) позов ОСОБА_1 до Дніпровського апеляційного суду про визнання протиправними дії, зобов`язання вчинити дії залишено без розгляду, у зв`язку з тим, що у провадженні Восьмого апеляційного адміністративного суду є справа № 380/16662/22 (пров. № А/857/17938/22).
З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції при закритті провадження у справі допустив порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання, що відповідно до приписів ст. 320 КАС України є підставою для скасування ухвали, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі та направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду справи.
Керуючись ст. ст. 311, 315, 320, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд – 

постановив:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 23 листопада 2022 року про відмову у відкритті провадження у справі № 380/16662/22 скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя	 	О. М. Гінда 	
судді	 	В. В. Ніколін 	
 	 	М. А. Пліш