Справа № 463/7453/22                                 Головуючий у 1 інстанції: Головатий Р.Я. 
Провадження № 33/811/1523/22                  Доповідач: Галапац І. І. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

       11 січня 2023 року Львівський апеляційний суд в складі: 
судді Галапаца І.І.,
розглянувши у судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу захисника правопорушника ОСОБА_1 – адвоката Назаркевича Сергія Михайловича на постанову судді Личаківського районного суду м.Львова від 07 листопада 2022 року,
з участю захисника правопорушника ОСОБА_1 
- адвоката Назаркевича С.М.

в с т а н о в и в:

цією постановою  ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.
       Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 496 грн. 20 коп.
       Згідно постанови судді,  ОСОБА_1 01 жовтня 2022 року о 13 год. 00 хв. у м. Львові на вул.Личаківській, 152Б, керуючи транспортним засобом «Ford Fusion», н.з.  НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння: зіниці очей, які не реагують на світло, порушена координація рухів, поведінка, яка не відповідає обстановці, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху. 
В апеляційній скарзі захисник правопорушника ОСОБА_1 – адвокат Назаркевич С.М. покликається на те, що оскаржувана постанова винесена не об`єктивно та однобічно при неповному дослідженні всіх обставин по справі, з порушенням норм матеріального та процесуального права. Вважає, що при розгляді справи місцевий суд неповно з`ясував всі фактичні обставини справи, що потягло за собою необгрунтоване застосування стягнення. Зазначає, що працівники поліції безпідставно вимагали у водія проходження огляду на стан сп`яніння, так як ознаки були відсутні, при цьому, ОСОБА_1 пояснював працівникам поліції, що перебуває у КНП ЛОР «ЛОМЦП» на лікувальній програмі та приймає медичні препарати, які не викликають стану сп`яніння, тому такий відмовився від огляду. Стверджує, що працівниками поліції порушено вимоги ст. 266 КУпАП та Інструкції щодо виявлення ознак у водія наркотичного сп`яніння, так як не надали водію направлення до медичного закладу для встановлення стану сп`яніння. 
       Просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови місцевого суду, мотивуючи тим, що розгляд справи відбувся у відсутності правопорушника, а про існування такої дізнався лише 13 грудня 2022 року; скасувати оскаржувану постанову, прийняти нову, якою закрити провадження у справі за відсутністю складу адміністративного правопорушення на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП. 
       Заслухавши виступ захисника правопорушника ОСОБА_1 – адвоката Назаркевича С.М. про задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, суд вважає за можливе поновити строк апеляційного оскарження постанови місцевого суду та приходить до висновку, що така не підлягає до задоволення, виходячи з наступного. 
       Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно з`ясувати питання: чи було вчинено таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
 
       Всупереч тверджень апеляційної скарги ці вимоги закону суддею першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 були дотримані, а висновок судді про доведеність винуватості останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, за обставин, викладених у протоколі та постанові судді, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується зібраними по справі доказами у їх сукупності, які були досліджені в судовому засіданні та наведені у постанові.
       Зокрема такий висновок суду підтверджується: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №085531 від 01 жовтня 2022 року; відеозаписом з нагрудного реєстратора інспектора патрульної поліції; рапортом працівника поліції, яким суддя районного суду дав належну правову оцінку в своїй постанові, з чим погоджується і апеляційний суд.
       Оцінюючи здобуті у справі та досліджені в судовому засіданні докази, на думку апеляційного суду, суд першої інстанції обгрунтовано визнав їх належними та допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування, зібрані у порядку, встановленому КУпАП.
       Наявний в матеріалах справи протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №085531 від 01 жовтня 2022 року, складений щодо ОСОБА_1 за своєю формою та змістом відповідає вимогам чинного законодавства, містить у собі усі необхідні дані щодо обставин вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та особи-порушника, чим спростовуються твердження апелянта. 
       Як зазначено в протоколі, права та обов`язки згідно зі ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП ОСОБА_1 були роз`яснені, про що свідчить підпис останнього у такому. 
       Що стосується доводів апелянта щодо порушення порядку проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння водія, то такі суд апеляційної інстанції вважає безпідставними, виходячи з наступного.
       Порядок огляду водія на стан сп`яніння, встановлений ст. 266 КУпАП, розкритий в Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №1452/735 від 09.11.2015.
       Згідно з п.2 розділу І зазначеної інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
       Відповідно до п.12 розділу ІІ Інструкції у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані алкогольного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу І цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я. 
         Окрім цього, право водія на оскарження висновку за результатами медичного огляду, передбачене пунктом 14 «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17 грудня 2008 року.
Під час вивчення матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1 висновок лікаря щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 12 листопада 2021 року №002488 з підстав його неповноти або неправильності не оскаржував. 
Відсутність у справі направлення ОСОБА_1 на огляд до закладу охорони здоров`я з метою виявлення стану сп`яніння, про що зазначає в апеляційній скарзі адвокат Назаркевич С.М., не є таким порушенням порядку доказування фактичних обставин адміністративного правопорушення, за яке останній притягається до відповідальності, та не спростовує законність висновків суду першої інстанції.
Відтак, досліджені під час розгляду в справі про адміністративне правопорушення докази повністю узгоджуються між собою, є належними та допустимими, та такими в повній мірі стверджується вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
       Таким чином, покликання адвоката Назаркевича С.М. про те, що постанова не в повній мірі відповідає вимогам закону, апеляційний суд не приймає до уваги, оскільки при розгляді справи в суді першої інстанції порушень норм матеріального чи процесуального права допущено не було. Суддя відповідно до ст.ст. 245 та 280 КУпАП повно і всебічно з`ясував усі обставини, що мали значення для правильного вирішення справи. 
       Обставини, які б виключали провадження в справі, відповідно до ст. 247 КУпАП, відсутні.
       При цьому, апеляційний суд з врахуванням вищенаведеного вважає, що стягнення у виді штрафу та позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік накладене на правопорушника з дотриманням вимог ст. 33 КУпАП та відповідає характеру вчиненого правопорушення, особі порушника, ступеню його вини, майновому стану, обставинам, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, та є необхідним і достатнім для досягнення визначеної ст. 23 КУпАП мети виховного впливу та запобігання вчиненню ОСОБА_1 нових правопорушень.
       З огляду на викладене апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість апеляційної скарги і вважає, що підстав для скасування постанови судді у справі немає. 
       Керуючись ст. 294 КУпАП, суд, 

п о с т а н о в и в:

поновити захиснику правопорушника ОСОБА_1 – адвокату Назаркевичу С.М. строк на апеляційне оскарження постанови судді Личаківського районного суду м.Львова від 07 листопада 2022 року.
       Апеляційну скаргу захисника правопорушника  ОСОБА_1  – адвокату Назаркевича С.М. – залишити без задоволення, а постанову судді   Личаківського  районного  суду м.Львова   від 07 листопада  2022 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік – без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.        

Суддя                 Галапац І.І.